LIMBA+ROMANA

=NoN vIoLeNtA=

Avem fizic pentru a face lucrurile necesare cum ar fi : a manca, a scrie, a canta la un instrument etc. Iasa sufletul pe care il avem cu totii trebuie ofolosit pt a invata, pentru a gandi si pentru a creea sentimentele de dragoste sau de tristete, nu pentru a gandi rau despre celalalt. Violenta nu poate fi prita dar poate fi rarificata. Fiecare dintre noi are o parte a lui in care este impulsivitatea. Datorita ei actionam fizic sau si verbal. Cele mai multe sunt verbale dar cu ele nu se rezolva nimic de asemenea celor fizice cum ar fi: lovitul cu pumnul, lovitul cu piciorul, etc. Noi ar terbui sa ignoram impulsivitatea. Daca nu o putem ignora atunci nu te implica chiar tu, implica profesorii. Acesta este un mesaj pentru a preveni lumea de a nu actiona cu rautate, nici fizic, nici verbal. Solutia este de a citi acest eseu si a spune mai multor oameni despre el.** =VIOLENTA NASTE VIOLENTA...=
 * Corpul uman nu este creat pentru a actiona fizic el trebuie folosit cu mintea.

=FuRtUnA dE vArA=

Era o zi minunata de vara... Caldura topitoare se revarsa peste pamantul care ardea ca o torta incandescenta. Am plecat impreuna cu mai multi prieteni la lacul de langa orasul meu... Ne-am balacit putin dar imediat s-a ivit un nor infiorator. In cateva minute orizontul se termina cu acelasi nor dupa care an inceput sa picure din ce in ce mai des. Langa lac era o padure in care am mers cu totii. Noroc ca aveam mancare si apa la noi. Aveam un mare noroc cu padurea, nu numai ca ne adapostea de ploaie dar si ca stiam ca padurea se termina langa casa noastra. Stiam in ce directie era casa noastra dar nu stiam prin padure sa ajungem la casa noastra iar prin furtuna nu puteam trece pantru ca ploua ca din galeata. Am inaintat prin padure pe unde credeam ca e casa noastra. Pe drum am gasit niste plante si ciuperci foarte interesante de care nici macar nu stiam ca exista. Ne-am oprit sa mancam ceva: ridichi, branza, mere, etc.. Atat aveam la noi. Intr-un timp mancarea s-a terminat, am flamanzit timp de vreo trei ore. In departare am vazut o casa dar insa nu era a noastra. Bateria de la telefonul meu s-a terminat dar si daca aveam baterie nu aveam destul semnal sa vorbesc cu ai mei. In zare se vedeau o varietate de trasnete si fulgere. Dupa cateva ore am zarit casa mult dorita. Am fugit flamanzi si usori ca niste nori spre casa. Parintii erau foarte ingrijorati, dar s-au usurat cand ne-au vazut. Aceasta experienta a fost de neuitat si pentru mine insa si pentru prietenii mei...

=A FOST O EXPERIENTA REALA...=