Piramidele

În ultimile zeci de ani piramidele au fost unul dintre cele mai vorbite subiecte. Regii Imperiului Vechi, urmati de regii Imperiului de Mijloc, de la dinastia a III-a pânã la dinastia a XII-a au dispus timp de 1000 de ani construirea Piramidelor ca morminte regale. O camerã mortuarã, în care era depus un sarcofag din piatrã durã se afla în aceste monumente egiptene. La Sakkarah apare pentru prima oarã piramida (cea în trepte), datoritã talentului arhitectului regelui Zoser, renumitul si genialul Imhotep. Scara simbolicã pe care urca sufletul regelui, înãltându-se cãtre pãrintele sãu, Ra, era reprezentatã de aceste trepte ale piramidei. „Ei au adus o scarã pentru Teti, ei au instalat o scarã pentru Teti; scara iat-o apare. Apare si numele tãu pe care l-au rostit zeii“ rostesc Textele Piramidelor. Din epoca regelui Snefru dateazã piramidele cu fete triunghiulare. Ni se povesteste cã aceastã trecere de la una la alta a fost foarte simplã. Ea s-a efectuat în momentul în care arhitectul a materializat în piatrã traiectoria triunghiularã în care se înscrie profilul în trepte al monumentului. Astfel Înãltarea a sufletului regelui era înlesnitã atât de pantele al cãror vârf se ridica la cer, cât si de treptele gigantice construite pânã atunci. Pentru slãvirea vesnicã a numelui lor, faronii, pe lângã mormintele regale, înãltau un anasmblu întreg de constructii legat de aceste piramide cum ar fi: temple, capele, incinte etc. De exemplu piramida lui Sneferu de la Dahsur era flancatã , pe latura esticã de templul de sus, destinat sã primeascã ofrandele pentru cultul regelui zeu, iar pe latura sudicã o micã piramidã. O incintã înconjoarã tot ansmablul si comunicã printr-un drum de legãturã, uneori fiind acoperit, cu un templu de acces , care probabil la început avea ca destinatie operatiile rituale de mumificare. La nordul si sudul piramidei se gãseau deseori canale mari, tãiate în roca platoului, care adãposteau „bãrcile lui Ra“, simboluri ale cãlãtoriei faraonului cãtre Duat „ cerul de jos“ si al dreptului cãpãtat de faraon, devenit zeu, de a-l însoti pe Zeul Soarelui, Ra, în barca sa cereascã, în cãlãtoria fãcutã aproape în fiecarre zi. Recent s-au decsoperit trei canale de acest fel, lângã piramida lui Keops si cinci canale lângã cea a lui Kefren.

Dupã moartea regelui cultul sãu funerar era oficiat în aceste temple. Aproape de drumul care duce la Piramida lui Keops strãjuieste Marele Sfinx, cioplit dintr-o stâncã. Leu, cu cap de om, paznic al apusului unde odihneste Ra, Sfinxul mãsoarã treizeci si nouã de metri în lungime si saptesprezece metri în înãltime. Marea piramidã a lui Gizeh, mãsuratã în coti regali egipteni (0. 524 de metri), prezintã o bazã de 440 de coti, circa 230,5, metri si o înãltime teoreticã de 280 de coti, circa 146,7 metri. Panta sa excatã este de 51de grade, 50 de minute, 35 de secunde. Aceastã piramidã are o serie de coridoare care duc la camera regelui. Aceastã piramidã este construitã din blocuri de granit perfect asezate si lustruite ; pe axa N-S se aflã un frumos sarcofag din granit rosu, fãrã capac, deoarece acesta nu a fost încã descoperit. În camera regelui si a reginei sunt plasaste douã canale de ventilatie. Datoritã acestor canale, care au contact în permanentã cu exteriorul, chiar dacã intrarea piramidei este închisã, în interior si mai ales în camera regelui si a reginei, orice activitate omeneascã poate continua. Aceste canale de aerisire ale camerelor, iesind în exterior spre nord si spre sud si încãlzirea în mod diferit de cãtre soare a fetelor piramidei, permit o ventilatie suficientã. De la faraonul Keops nu ne-a rãmas decât amintirea unui mare rege, deoarece mormântul sãu a fost prãdat de hoti. Keops, acest mare rege, zeu pe pãmânt, a dorit sã lase generaþilor viitoare un monument demn de numele sãu si pãrintele sãu, Ra. Piramidele dominã întinderea nesfârsitã a desertului, continuând în veci sã slãveascã mãretia acestor regi trecuti în nefiintã.

PIRAMIDELE EGIPTENE

Arta egipteană impresionează în primul rând prin surprinzătoarea modernitate. Îl impresionează mai puţin pe contemplatorul cu preferinţe pentru estetica barocă, romanică sau realistă; în schimb îl va entuziasma pe devotatul artei clasice. Căci arta egipteană este o artă de mare demnitate şi distincţie. Este ermetică, închisă oricăror sugestii venite din partea artei altor ţări, păstrând un aer de profundă solitudine. Nu ţine deloc să emoţioneze, este cea mai impersonală din întreaga arie culturală antică orientală (E. Faure). Afişând o vizibilă mândrie, este profund umană tocmai prin marea ei simplitate. Viaţa ei se comunică privitorului direct şi net, din gestul natural şi din atitudinea exactă a personajului uman reprezentat. Un personaj a cărei rigiditate creată de poza sa solemnă, convenţională nu deranjează. Totul în arta egipteană este dictat de ideea continuării existenţei de după moarte. Ideea "lumii de dincolo" va fi aceea în funcţie de care şi în jurul căreia se va organiza aproape întreaga artă egipteană. "Pyramis" este un cuvânt grecesc şi reprezintă numele unei turte din făină de grâu care avea formă ţuguiată. Piramidele au apărut în timpul dinastiei a III–a. Primul monument de acest fel a fost construit de vizirul şi arhitectul Imhotep pentru regele Djeser de la Sakkara, fondatorul dinastiei a III–a la Saqqara. Piramida o suprapunere în diferite peste o mastaba pătrată are dimensiuni impresionante laturile bazei dreptunghiulare de 109m şi 121m iar înălţimea de 61m, în 6 trepte mari. Camerele funerare ale regelui şi a 11 membri ai familiei sale erau săpate în stâncă. Sarcofagul regal era depus în fundul unui puţ adânc de 28m. Într-o altă etapă este ridicată piramida de la Meidun a regelui Snefru din dinasria a IV–a, fiind la început o piramidă cu opt niveluri, acestea fiind umplute mai târziu, astfel încât se înălţau într–o pantă continuă de la bază până la vârf. În timpul dinastiei următoare au fost construite marile piramide de la Giseh. Ele se numeau "Orizontul lui Kheops", "Mare este Khefren" şi "Divin este Mikerinos". Baza pătrată a celei dintâi, care ocupa o suprafaţă de 5ha, avea latura de 237,50m şi înălţimea de 147m (azi 138m), terminată cu o platformă de 6m2. 2300000de blocuri de calcar gălbui, dispuse în 220 de rânduri, erau acoperite cu lespezi de calcar fin alb. Singura intrare în piramidă se află pe latura nordică, la o înălţime de 16,50m. În interior a fost construit un adevărat sistem de coridoare, galerii, canale de ventilaţie, totalizând câteva sute de metri în lungime. Un coridor în pantă duce la camera funerară, în care se află şi astăzi sarcofagul lui Kheops. Situată în centrul piramidei, camera funerară a faraonului – lungă de 10,50m, lată de 5m şi înaltă de 6m – este în întregime din granit. Intrarea în camera funerară a fost obturată prin trei lespezi mari de piatră, apoi blocuri de piatră de granit astupă complet coridorul de acces. Din galeria de intrare se ramifică un coridor care coboară în pantă până la o adâncime de 31m sub nivelul bazei piramidei la un puţ destinat să adăpostească sarcofagul regal. Pe o ridicătură de calcar lungă de 200m faraonul Khefren a pus să se sculpteze un uriaş idol în formă de leu ca să–i protejeze mormântul. Maiestuosul cap al idolului, cu senina sa frumuseţe este imaginea regelui adorând răsăritul soarelui. Este adevărat că, încă din vremea grecilor, piramida lui Kheops a fost considerată una dintre cele 7 minuni ale lumii. De aceea s–au afirmat poveşti incredibile privind eventualele mesaje ezoterice ascunse în arhitectura piramidelor. Faptă exactă este că axul culoarului de acces la piramidă este centrat pe steaua polară din epoca construirii piramidelor cu o mare preciziune 4 minute a unghiului.