ACG_Imperiul+roman

=Imperiul Roman= [|753 î.Hr.] – [|510 î.Hr.] [|510 î.Hr.] – [|27 î.Hr.] [|27 î.Hr.] – [|476]|| **[|Principate]** || **[|Dominate]** || || || Provinciile [|Imperiului] Roman în perioada sa de glorie Influenţa Imperiului Roman în limbă, guvernare, drept, arhitectură, precum şi în multe alte aspecte ale vieţii de zi cu zi devine inevitabilă. Vezi [|Cultura Romană]. 
 * = [[image:http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/d/d4/Rmn-military-header.png width="194" height="60" caption="rmn-military-header.png" link="http://ro.wikipedia.org/wiki/Imagine:Rmn-military-header.png"]]
 * [|Regatul Roman]**
 * [|Republica Romană]**
 * Imperiul Roman****
 * **[|Imperiul de Apus]** || **[|Imperiul de Răsărit]** ||
 * **[|Sfântul Imperiu Roman]** ||
 * = **[|Magistraţi obişnuiţi]** ||
 * * [|Consul]
 * [|Pretor]
 * [|Chestor]
 * [|Promagistrat] || * [|Edil]
 * [|Tribun]
 * [|Cenzor]
 * [|Guvernator] ||
 * = **[|Magistraţi extraordinari]** ||
 * * [|Dictator]
 * [|Magister Equitum] || * [|Triumviri]
 * [|Decemviri] ||
 * = **Oficii şi titluri onorifice** ||
 * * [|Pontifex Maximus]
 * [|Legatus]
 * [|Dux]
 * [|Officium]
 * [|Praefectus]
 * [|Vicarius]
 * [|Vigintisexviri] || * [|Magister Militum]
 * [|Imperator]
 * [|Princeps senatus]
 * [|Împărat]
 * [|August]
 * [|Cezar]
 * [|Tetrarh] ||
 * = **[|Politică şi legislaţie]** ||
 * * [|Adunările romane]
 * [|Senatul roman]
 * [|Imperium] || * [|Legea romană]
 * [|Cursus honorum]
 * [|Colegialitate] ||
 * Imperiul Roman** este termenul utilizat în mod convenţional pentru a descrie statul roman în [|secolele] de după reorganizarea sa din ultimele trei [|decade] î.Hr., sub [|Octavian] (Caesar Augustus). (Deşi [|Roma] deţinea un [|imperiu] cu mult înainte de autocraţia lui Augustus, statul pre-augustian este descris în mod convenţional ca [|Republica Romană].) Imperiul Roman controla toate statele elenizate de la [|Marea Mediterană], ca şi regiunile [|celtice] din nordul [|Europei]. Ultimul împărat de la [|Roma] a fost detronat în [|476], dar pe atunci, regiunile din estul imperiului erau administrate de un al doilea împărat, ce se afla la [|Constantinopol]. [|Imperiul Roman de Răsărit (Bizantin)] a continuat să existe, deşi îşi micşora încet-încet teritoriul, până la dispariţia sa efectivă, în [|1453], când Constantinopolul a fost cucerit de [|otomani]. Statele succesoare din vest (Regatul Franc şi [|Sfântul Imperiu Roman] de Naţiune Germană) şi din est (ţaratele [|ruse]) foloseau titluri preluate din practicile romane chiar şi în perioada modernă.

Ascensiunea lui Augustus
Când [|Republica Romană] ([|509 î.Hr.] - [|31 î.Hr.]) a ajuns la finalul său, [|Gaius Octavius], nepot al lui [|Iulius Cezar], şi-a consolidat poziţia prin înfrângerea rivalului său la putere, [|Marc Antoniu], în bătălia de la [|Actium], din anul următor. Deşi foarte tânăr şi fără experienţă în complicatele treburi administrative şi politice, Octavian a declanşat un amplu proces de restructurare a tuturor instituţiilor statului, fiind conştient că anii de război civil au lăsat Roma într-o stare de anarhie şi că societatea romană nu era încă pregătită să accepte controlul total al unui [|despot]. Bun tactician, Octavius (sau Octavianus) a ştiut să câştige simpatia tuturor. Mai întâi, a desfiinţat armatele sale şi a organizat alegeri, în urma cărora a fost ales în funcţia de consul. În [|27 î.Hr.] a returnat, în mod oficial, puterea [|Senatului] Romei, şi s-a oferit să renunţe şi la supremaţia militară peste [|Egipt]. Dar Senatul Roman nu numai că l-a refuzat, dar i-a dat chiar controlul asupra [|Spaniei], [|Galiei] şi [|Siriei]. Puţin mai târziu, Senatul i-a dat şi titlul de [|Augustus] (//cel venerat//). Augustus ştia că puterea necesară dictaturii absolute nu putea deriva din funcţia de consul. În [|23 î.Hr.] a renunţat la această funcţie, în favoarea altor două puteri. În primul rând, i-a fost garantată funcţia de tribun, care îi permitea să convoace Senatul după voinţa sa şi să-i stabilească agenda. De vreme ce funcţia de tribun era asociată, în mod tradiţional, cu [|plebeii], aceasta i-a consolidat poziţia pentru mai târziu. În al doilea rând, a primit o nouă competenţă, similară unei puteri "imperiale", care îi oferea autoritate supremă în toate problemele legate de guvernarea teritorială. Se spune că, în 23 î.Hr., Augustus şi-a asumat funcţia de împărat al Romei. Totuşi, el folosea adesea titlul civil "Princeps", sau "Primul Cetăţean". Ca împărat, Augustus a reorganizat, radical, structurile publice ale imperiului; datorită geniului său a durat Imperiul Roman cât a durat. El a stabilit sisteme monetare şi [|impozite] standardizate; a creat o structură pentru serviciul militar civil, ce consta din [|cavaleri] şi oameni liberi (foşti sclavi). S-a îngrijit şi de beneficiile de pensionare pentru soldaţi. Era un maestru al [|propagandei] şi patronatul său asupra scriitorilor romani [|Horaţiu], [|Titus Livius] şi, (în special), [|Virgil] i-a permis să-şi cimenteze poziţia prin intermediul poeziei şi a prozei. Folosirea jocurilor şi a ceremoniilor, special pentru a se celebra pe el însuşi şi pe familia sa, i-a sporit popularitatea. Augustus a fondat, de asemenea, şi primul grup de [|pompieri] din lume şi a creat o forţă de [|poliţie] regulară pentru Roma. De fapt, controlul lui Augustus peste întregul imperiu era absolut, încât i-a permis chiar să-şi numească succesorul, un obicei abandonat şi ridiculizat încă de la fondarea Republicii. La început, el l-a desemnat ca succesor pe [|Marcellus], nepotul său de soră, ce era căsătorit cu fiica sa, [|Iulia]. Între timp, însă, acesta a murit otrăvit prin mâncare ([|23 î.Hr.]). Relatările istoricilor de mai târziu, conform cărora Marcellus ar fi fost otrăvit de soţia lui Augustus, [|Livia Drusilla], sunt îndoielnice. După moartea lui Marcellus, Augustus şi-a măritat fiica cu [|Marcus Agrippa], mâna sa dreaptă. Din această căsătorie au rezultat trei copii: [|Gaius Caesar], [|Lucius Caesar] şi [|Postumus Agrippa] (numit aşa pentru că s-a născut după moartea lui Marcus Agrippa). Intenţiile lui Augustus de a-i face pe primii doi copii moştenitorii săi au devenit evidente când acesta i-a adoptat ca propriii săi fii. Augustus a arătat afecţiune şi faţă de fiii săi vitregi (copii Liviei din prima căsătorie, [|Nero Claudius Drusus Germanicus] şi [|Tiberius] Claudius), după ce aceştia au cucerit o mare parte din [|Europa] Centrală. Agrippa a murit în [|12 î.Hr.], urmând ca fiul Liviei, Tiberius, să divorţeze şi să se căsătorească cu văduva lui Agrippa. Tiberius a lucrat ceva timp în puterile tribunice ale lui Augustus, dar, la scurt timp după aceasta, s-a pensionat. Totuşi, luând în considerare moartea prematură a ambilor fraţi vitregi ai săi, Gaius şi Lucius, în anii [|2] şi [|4] d.Hr., precum şi a fratelui său Drusus, în anul [|9] î.Hr., Tiberius a fost rechemat la Roma, unde a fost adoptat de către Augustus. La [|19 august] [|14] d. Hr., Augustus a murit. Ceva mai târziu, senatul l-a votat în [|panteonul] zeilor romani (sau l-a divinizat). Postumus Agrippa şi Tiberius au fost numiţi co-moştenitori. Pe de altă parte, Postumus a fost exilat şi menţionat ca mort în jurul aceleiaşi date. Nu se ştie dacă a murit de moarte naturală, dar drumul lui Tiberius era liber acum să-şi asume aceleaşi puteri ca tatăl său vitreg.

Începutul Imperiului Roman (Republica Romană), [|509 î.Hr.] || Imperiul Roman după războaiele punice [|146 î.Hr.] || Imperiul Roman după moartea împăratului August [|14 î.Hr.] || Imperiul Roman în timpul împăratului Traian [|98]-[|117 d.Hr.] ||
 * [[image:http://upload.wikimedia.org/wikipedia/ro/thumb/1/1d/Inceputul_Imperiul_Roman_%28Republica_Romana%29_509_i.C..JPG/170px-Inceputul_Imperiul_Roman_%28Republica_Romana%29_509_i.C..JPG width="170" height="128" align="center" caption="Începutul Imperiului Roman (Republica Romană), 509 î.Hr." link="http://ro.wikipedia.org/wiki/Imagine:Inceputul_Imperiul_Roman_%28Republica_Romana%29_509_i.C..JPG"]]