Mari+calatori+si+calatorii-Sovre+Andrei

media type="custom" key="521333"media type="custom" key="521325"media type="custom" key="523595"toc

=**Marco Polo**= (1254 în Veneţia - 8 ianuarie 1324 în Veneţia) a fost un navigator veneţian, care s-a făcut cunoscut prin relatările sale despre o călătorie în China. S-a născut în jurul anului 1254. În relatarile sale mentioneaza ca data de plecare in lunga calatorie catre China anul 1271. A pornit la drum împreună cu tatăl şi cu unchiul său. Acolo a câştigat rapid încrederea conducătorului mongolez Kublai Khan care domnea pe atunci peste Peking, executând în misiunea sa călătorii de afaceri. 1295 a fost anul reîntoarcerii la Veneţia, dar a fost trimis în 1298 în închisoarea de război genoveză. În închisoare, l-a rugat pe scriitorul Rustichello să noteze trăirile lui Marco din China. Când a fost eliberat, a descoperit că relatările sale din călătorie “Il milione” au cunoscut o răspândire rapidă. Încă din timpul vieţii sale şi până astăzi au existat îndoieli despre autenticitatea relatărilor. Ipoteza că Marco Polo nu ar fi călătorit în China se sprijină pe faptul că în relatările sale de călătorie nu sunt menţionate nici zidul chinezesc, nici tiparul, ce era răspândit în China în acea perioadă. De asemenea absenţa denumirilor chineze şi mongoleze în operă, cât şi o serie de neclarităţi susţin această ipoteză. În plus au fost adăugate părţi semnificante din operă mai târziu, până în secolul XVI. Cel mai vestit dintre calatorii Evului Mediu apusean,Marco Polo,s-a aflat prizonier laGenova,unde a dictat un tovaras de inchisoare povestea extraordinarelor sale peripetii. Tatal si unchiul sau,Niccolo si Matteo Polo,au intreprins o prima calatorie in Orient(1255-1269). =Cristofor Columb=

Primii ani
Numele acestui navigator se poate traduce ca şi Cristóbal: cel care îl are pe Hristos, Colón: Sfântul Duh sau porumbelul, de aici si semnătura lui Columb anterioară anului 1492 care se poate citi //Xpo ferens// (purtătorul lui Hristos) şi care ar putea face referinţă la Orden lui Hristos, la care ar fi putut aparţine. Teoria cea mai citată de către istorici susţine că, Columb ar fi traducerea din castellano în italiană Cristoforo Colombo, care era fiul lui Domenico Colombo, ţesător şi apoi comerciant, şi al Susanei Fontanarossa. Potrivit acestei teorii, nu era un copil educat şi de aceea se iniţia în lumea navigării la o vârstă foarte fragedă. Înre anii 1474 şi 1475 ar fi călătorit pănă la insula Quíos, posesiune genoveză în Marea Egee, ca marinar şi, foarte posibil, comerciant. 

Viaţa
Columb s-a născut în Genova, Italia, în jurul anului 1451. Tatăl său a fost ţesător şi se presupune că Cristofor a intrat in acest comerţ de mic copil. Informaţii despre începutul carierei sale de navigator sunt nesigure. La mijlocul anului 1470 a realizat prima sa călătorie spre insula Khios, situată în Marea Egee. În 1476 Cristofor Columb a navigat cu un convoi spre Anglia. În timp ce se afla în dreptul coastei Portugaliei convoiul a fost atacat de piraţi şi nava pe care se afla şi Columb s-a scufundat, însă acesta a înotat până la ţărm şi a găsit adăpost în Lisabona. Stabilindu-se acolo, unde fratele său Bartolomeu lucra drept cartograf, s-a căsătorit în 1479 cu fiica guvernatorului insulei Porto Santo. Unicul copil al lui Cristofor Columb din această căsătorie, //Diego// s-a născut în 1480. Bazându-se pe informaţiile acumulate de-a lungul călătoriilor sale şi studiind cărţile şi hărţile din vremea sa, Cristofor a ajuns la concluzia că pământul este cu 25% mai mic decât se credea până atunci. În premiza acestor lucruri Columb a crezut că puteai să ajungi în Asia mai repede navigând spre vest. În anul 1484 şi-a prezentat ideile lui Joao II, regele Portugaliei, cerând finanţare pentru o călătorie spre vestul Oceanului Atlantic. Propunerea sa a fost respinsă de către o comisie regală maritimă. Puţin timp după aceasta, Columb s-a mutat în Spania unde planurile sale au câştigat suportul unor persoane foarte influente, astfel aranjându-se o audiere în 1486 la Isabella I, regina Castiliei. Tot în acest timp a cunoscut-o pe Beatriz Enriquez, care a devenit amanta sa şi mama celui de-al doilea fiu //Ferdinand Columb//. În Spania ca şi în Portugalia o comisie regală i-a respins planul. Cristofor Columb a continuat însă să caute ajutor şi în sfârşit în aprilie 1492 insistenţa sa a fost recompensată: Ferdinand V, regele Castiliei şi regina Isabella au fost de acord să sponsorizeze expediţia. Contractul semnat menţiona că navigatorul devenea vicerege asupra tuturor teritoriilor descoperite şi i se mai atribuia o zecime din toate metalele preţioase descoperite sub jurisdicţia sa. 

Prima călătorie
3.08.1492 – 15.03.1493 Prima expediţie pleacă din portul **Palos de la Frontera** cu navele Santa Maria- de aproximativ 30m lungime care era sub comanda sa, Pinta şi Nina- doua caravele mici de aproximativ 15m lungime. Cele două nave mai mici erau comandate de către Martín Alonso Pinzón şi fratele său Vicente Yañez Pinzón si cu 90 de oameni. Este ales pentru traversarea oceanului drumul alizeelor. La 12.10.1492, la ora 2 noaptea, Rodrigo de Triana- un marinar de pe Pinta zăreşte pământul, descoperindu-se astfel Lumea Noua-AMERICA. Sunt descoperite insulele: Santa Maria Conception, Fernandina, Isabella, Juna, Bohio-Espanola. Pe 15 martie 1493 Columb revine triumfător în Spania. Columb a exploarat la fel si coasta de nord-est a Cubei (a acosta pe 28 Octombrie ), si coasta nordica a Hispaniolei, din 5 Decembrie. Aici a esuat Santa Maria, in dimineata de Craciun 1942, echipajul fiind nevoit s-o abandoneze. El a fost primit de localnicul cacique Guacanagari, care i-a permis lui Columb sa isi lase cativa din oamenii sai in acel sat cand va pleca. Columb a lasat 39 de oameni si a intemeiat asezarea La Navidad, care astazi este o asezare di Haiti. Inainte de a se intoarce in Spania, Columb a rapit intre zece si douazeci si cinci de Indieni, pe care i-a luat cu el. Doar sapte sau opt din ei au ajuns vii in Spania, ei au facut o impresie la Sevilia. 

A doua călătorie
Columb imediat a plănuit o a doua expediţie cu 17 vase şi aproximativ 1500 de oameni, care a plecat din Spania în septembrie 1493. Debarcările au fost făcute pe insulele: Dominicană, Guadalupe şi Antigua. Pe data de 27 noiembrie vasele au ancorat la Navidad unde toţi oamenii au fost ucişi iar fortul a fost distrus. Columb a abandonat ruinele, şi aproape de Capul Isabella (Republica Dominicană), a stabilit o colonie care a devenit prima aşezare europeană în **Lumea Nouă**. Părăsind colonia pentru o călătorie de explorare în primăvara anului 1494, Columb a cercetat coastele Cubei pe care el a considerat-o că nu este o insulă ci o parte a continentului Asian. Când Columb s-a întors în colonia Isabela (29 septembrie 1494) a constatat că între colonişti se iscaseră serioase disensiuni iar o parte dintre ei erau deja în drum spre Spania pentru a-şi expune revendicările. Una dintre problemele majore cu care se confrunta Columb era ostilitatea băştinaşilor a căror iniţială prietenie a dispărut datorită brutalităţii europenilor. Columb a reuşit să-i învingă pe băştinaşi în bătălia din martie 1495 şi a deportat un număr mare dintre ei în Spania pentru a fi vânduţi ca sclavi. Regina Isabella s-a opus şi supravieţuitorii au fost returnaţi. O comisie regală de investigaţii a ajuns la Isabella în octombrie 1495. Pentru că acest grup critica insistent politica sa, Columb a stabilit o nouă capitală în Santo Domingo şi a plecat spre Spania lăsându-l pe Bartolomeu la comandă. A raportat direct regelui Ferdinand şi reginei Isabella care au înlăturat orice critică la adresa lui Columb. Suveranii au promis că vor trimite o nouă flotă, dar pentru că le-a scăzut entuziasmul din cauza neproductivităţii coloniilor, a durat aproape doi ani până când opt vase au fost trimise. 

A treia şi a patra călătorie
Columb a ridicat ancora în a treia sa călătorie pe data de 30 mai 1498. Prima debarcare a avut loc pe insula Trinidad (//Sfânta Treime//). Atunci a descoperit insula care se numeşte acum Venezuela. După ce a navigat de-a lungul coastei a intrat în Golful Paria. La gurile râului Orinoco a coborât puţin pe uscat. În jurnalul său de bord a scris că a găsit o “//Lume Nouă//” necunoscută încă europenilor. Columb a ridicat ancora din nou întâlnind şi alte insule noi printre care şi insula Margarita după care şi-a îndreptat cursul spre insula Espaniola.

Ajungând în Santo Domingo (august 31), Columb a găsit o parte din colonie revoltându-se împotriva fratelui său. A anihilat rebelii şi şi-a intensificat eforturile, însă inutil după cum s-a dovedit a fi, să convertească băştinaşii americani în creştini. De asemenea a extins operaţiunile de extragere a aurului. În acest timp adversarii săi din Spania au convins regalitatea că insula Espaniola ar trebui să aibă un nou guvernator. În mai 1499, coroana l-a îndepărtat pe Columb şi l-a numit pe Francisco de Bobadilla, care a ajuns pe data de 23 august 1500 pe insulă, şi i-a arestat pe Columb şi pe fratele său Bartolomeu. I-a încătuşat şi i-a trimis în Spania. Columb a insistat să rămână cu cătuşele până când regina avea să i le scoată. Monarhii i-au iertat pe cei doi fraţi şi i-au răsplătit ,dar au refuzat să le dea comanda coloniilor. Bobadilla a fost înlocuit ca guvernator după puţin timp de către Nicolas de Ovando.

Deşi Columb a primit suportul regal pentru o patra călătorie în căutarea unei rute vestice către Asia ,la dispoziţia sa au fost puse doar patru caravele în stare proastă de funcţionare şi i-a fost interzis să se oprească în Espaniola. Expediţia a pornit din Cadiz în mai 1502. La sfârşitul celor 21 de zile de cursă rapidă peste ocean, navele sale aveau neapărată nevoie de reparaţii. Columb a coborât ancora aproape de Santo Domingo, dar i-a fost interzis să intre în port deşi se apropia un uragan foarte puternic. După ce a terminat reparaţiile la nava sa, Columb s-a îndreptat spre apele din Honduras, apoi a navigat spre sud de-a lungul coastelor Americii Centrale timp de şase luni căutând o trecere spre vest. În ianuarie 1503 a debarcat în Panama şi a stabilit o aşezare, dar revoltele din cadrul echipajului şi problemele cu băştinaşii l-au făcut pe Columb să renunţe la această idee.

Expediţia s-a redus la două caravele ce navigau spre Espaniola dar vasele putrezite au eşuat aproape de Jamaica (23 iunie 1503). Columb a trimis mesageri în Espaniola cerând ajutor, în timp ce forţa băştinaşii să dea de mâncare oamenilor. Ajutorul a ajuns aproape după un an fiind întârziat deliberat de către Ovando. Puţinul echipaj care a mai rămas s-a îmbarcat pe data de 28 iunie 1504 spre Santo Domingo. Apoi a pornit spre Spania atingând Saluncar de Barrameda pe 9 noiembrie. De atunci Columb nu a mai navigat niciodată. Ultimile luni ale vieţii sale au fost marcate de boală şi de încercări nereuşite de a-şi recupera privilegiile de la regele Ferdinand, deşi pe atunci Columb era destul de bogat. A murit pe data de 20 Mai 1506 în localitatea Valladolid. Rămăşiţele sale au fost mai târziu aduse în Sevilla, apoi transferate în Santo Domingo, mutate la Havana (Cuba),şi în cele din urmă(1899) au fost returnate la Sevilla. (Unii istorici cred că rămăşiţele aduse din Santo Domingo nu erau ale sale, deci osemintele sale pot fi încă acolo). Oriunde se odihneşte Cristofor Columb acum, cercetările moderne au diminuat considerabil reputaţia eroică pe care a câştigat-o în secolul 19-lea, deşi calităţile sale de navigator sunt celebrate şi acum. Expediţiile lui Columb

Înmormâtarea şi testamentul lui Columb
La 19 mai 1506, cu o zi înainte de moartea sa, în Valladolid, Columb îşi redacteză testamentul în prezenţa lui Pedro de Inoxedo, scriitorul Regilor Catolici.

=Vasco da Gama=

Etimologie
Unii istorici presupun că numele de "Gama" provine de la cavalerul Lopo Rodrigues de Olhoa însoţitorului eroului naţional Cidul care joacă un rol hotărâtor în recucerirea de la mauri (arabi) a oraşului Évora în anul 1166, acesta fiind însoţit de un cerb (portugeză = "gama"), care ar fi devenit porecla familiei. 

Biografie
Datele lui biografice sunt puţine. Se cunoaşte faptul că are o origine nobilă. Părinţii săi având şapte sau opt copii, părinţii numindu-se Estêvão da Gama şi Isabel Sodré, a cărei familie provine din Anglia având legături bune cu cavalerii creştini. Tatăl său aparţinea „Ordinului Cavalerilor de Santiago”, administrând (alcaide-mor) oraşul Sines. În 1484 Dom Diego a fost condamnat la moarte, fiind acuzat de a fi participat la un complot împotriva regelui Portugaliei Joao II. Primele dovezi istorice despre Vasco da Gama datează din 1480, când intră în rândurile „Cavalerilor de Santiago”. În 1492 este însărcinat de regele Joao II cu pedepsirea negustorilor şi piraţilor francezi din golful Setúbal şi Algarve, ca reacţie la actele de piraterie franceze. 

Comandant suprem al flotei spre India
De ce a fost numit în această funcţie, istoricii amintesc faptul că "da Gama" a avut contacte bune la curtea regelui portughez "Manuel I" urcat pe tron în anul 1495. Tot acest rege i-a înlesnit intrarea în "Ordinul Cavalerilor lui Cristos". Lipsa cunoştinţelor de navigaţie marină a fost compensată prin angajarea în această expediţie a celor mai buni navigatori portughezi, printre care şi Bartolomeu Diaz, care însoţeşte flota lui până la Capul Verde. 

Descoperirea căii maritime spre India
da Gama Rute prima călătorie spre India (notat cu negru) Călătoria Pêro da Covilhã (portocaliu) şi Afonso de Paiva (albastru). Rutele comune sunt notate cu linie verde. Vasco da Gama porneşte la data de 8 iulie 1497 din portul Restelo Lisabona la bordul corăbiei Nau //S. Gabriel// (120 t), iar fratele său Paulo da Gama la bordul lui //S. Rafael// însoţite de corăbiile //Bérrio//, //Santa Fé//) (100 t) sub comanda căpitanului Nicolao Coelho . Echipajul flotei însuma 150 -170 de oameni, sub comanda celor mai buni căpitani şi cârmaci din Portugalia cu experienţă de navigare pe Oceanul Pacific. Pe vasul amiral era Pêro de Alenquer cârmaci, pe vasul São Rafael era João de Coimbra, iar pe vasul Bérrio era experimentatul pilot Pêro Escobar, dintre alţi ofiţeri din rândul echipajului pot fi amintiţi São Gabriel Gonçalo Álvares şi Diogo Cãos . Vasco da Gama navighează spre vest pe Atlantic, mai de parte de coasta africană profitând de un vânt (Pasat) mai puternic. La 4 noiembrie ajunge în golful S.Elena (Sankt-Helena) pe coasta de vest africană făcând un ocol larg la depăşirea "Capului Bunei Speranţe" ajungând la 25 noiembrie "Moselbai". Ajunge pe coasta răsăriteană a africii atingând la 7 aprilie 1498 în Mombasa unde negustorii arabi caută să împiedice continuarea expediţiei. Mai departe navighează de-a lungul coastei răsăritene a Africii ajungând în oraşul Malindi unul dintre oraşele concurente Mombasei. Sultanul oraşului punându-i la dispoziţie un navigator cunoscător al rutei spre India. La data de 20 mai 1498 ajung corăbiile lui "da Gama" în apropiere de Calicut pe coasta Malabar. Pentru prima oară ajunge o corabie europeană coasta Indiei pe calea maritimă şi înconjurarea Africii. Vasco da Gama încheie un acord comercial cu Samorim ce domneşte în Calicut şi se reîntoarce la 8 octombrie încărcat cu mirodenii. Prima navă din flota sa sub comanda lui Nicolao Coelho ajunge înapoi în patrie la 10 iulie 1499, Vasco da Gama numai la 9 septembrie, întârzierea se datorează morţii fratelui său pe Insulele Azore. La crăciunul anului 1499 este încredinţată lui "da Gama" de curtea regală portugheză, conducerea oraşului Sines. Începând o perioadă de conflicte între rege şi "da Gama" pe o parte şi Superiorul Ordinului Cavalerilor de Santiago, autorităţile locale constituite din nobili (familia Noronha) pe de altă parte. Da Gama fiind învins în acest conflict trebuie să părăsească oraşul (1507) împreună cu familia sa, având dreptul să calce în acest ţinut numai cu aprobarea Superiorului Ordinului. Cu jutorul regelui intră în rândurile Ordinului Cristi. În 1502 este denumit de rege ca "Amiral al Mărilor Indiei" (//Almirante do Mar das Índias//) aceasta fiind o replica portugheză la numirea lui Cristofor Columb ca "Amiral al mărilor şi oceanelor" de curtea regală spaniolă. Sosirea lui "da Gama" in Calicut

Următoarele călătorii spre India
fiind sub comanda vărului său Estêvão da Gama. Datorită contactelor bune cu curtea regală un alt unchi Brás Sodré sau cumnatul său Lopo Mendes de Vasconcelos primesc la fel funcţii de conducere în această expediţie, ca de exemplu puncte strategice (ex. Sofala ) în Africa de est. Apariţia flotei portugheze în Oceanul Indian care concurează comerţul arab şi indian duce la o stare latentă de război. Astfel deja în anul 1502 la intrarea în apele Oceanului Indian trebuie să intre "da Gama" cu 15 corăbii portugheze contra 100 corăbii mai mici arabe şi indiene într-o luptă navală. Salvarea portughezilor este artileria prin care obţin victoria. Folosind iscusit lupta de rivalitate, conflictele dintre prinţii arabi sau indieni,precum şi folosirea cu cruzime a forţei reuşeşte să învingă rezistenţa arabă şi indiană consolidând poziţia portugheză pe coasta Malabar (India).De aici se extinde Cannanore şi Cochin în 1503 cu Fort Manuel. Aceste fortăreţe asigură monopolul portughez comercial, aceasta fiind începutul coloniilor, ce determină hegemonia portugheză în Oceanul Indian. Ca răsplată a meritelor sale la reîntoarcere 1503 sau 1504 primeşte de la rege o pensie de 400.000 Reais devenind membru al curţii regelui Manuel I. În anul 1518 doreşte să părăsească împreună cu familia patria aceasta fiind fals interpretată. La sfârşitul anului 1519 primeşte de la rege titlul de //Conde de Vidigueira//. În decembrie 1521 moare regele Manuel, urmând pe tron fiul său Johann III (João III.) care caută corupţia din comerţul cu India să o înlăture, pentru aceasta îl însărcinează pe "da Gama" numindu-l la 5 aprilie 1524 ca "Vicerege al Indiei" care împreună cu fii lui Estêvão si Paulo pornesc spre India. Sosit aici î-a o serie de măsuri de schimbarea structurii administrative, şi a disciplinei militare, înlocuind aproape tot personalul, luînd măsuri de plătire regulată a soldei militare. Dar viceregele este bolnav murind la trei luni după sosirea lui în India osemintele sale fiind depuse de fiul lui în 1538 la capela mănăstirii Nossa Senhora Vidigueira.
 * A doua călătorie fiind condusă de Pedro Álvares Cabral 1500 care descoperă cu această ocazie Brazilia
 * În anul 1501 porneşte a treia călătorie sub comanda lui João da Nova cu patru nave.
 * Sub conducerea lui Vasco da Gama porneşte a patra călătorie 1502, care obţine de la rege această însărcinare după protestul lui "da Gama", fiind împotriva numirii lui Pedro Álvares Cabral (descoperitorul Braziliei). În a patra călătorie pornesc 21 de corăbii bine înarmate, prima grupă de 9 corăbii fiind sub comanda lui "da Gama", a doua sub comanda unchiului său Vicente Sodré a treia escadră