Portofoliu+despre+materiale+textile+-+Sovre+Andrei

media type="custom" key="532539"media type="custom" key="532533" =Fibrele sintetice=

Una dintre necesităţile vitale ale fiinţei umane din toate timpurile a fost ca, pe lângă asigurarea hranei, să-şi procure şi materialele necesare confecţionării îmbrăcămintei. În acest scop, ca şi în alte cazuri, omul s-a adresat naturii. Prin încercări, timp de mii şi mii de ani, el a reuşit să identifice diferite materiale adecvate acestui ţel şi să elaboreze tehnologiile necesesare prelucrării lor. Astfel au intrat în circuitul economic o serie de produse naturale ca blănurile, lâna, inul, cânepa, bumbacul, etc. care din timpul faraonilor şi până la începutul acestui veac au asigurat în proporţie de sută la sută necesităţile de îmbrăcăminte ale umanităţii. În toată această perioadă, progresele s-au referit la elaborarea unor tehnologii perfecţionate de prelucrare care au permis ca din aceste materii prime naturale să se obţină cantităţi tot mai mari de îmbrăcăminte cu calităţi din ce în ce mai bune, precum şi alte articole de decoraţii interioare, funii, odgoane, etc. Un eveniment important în această perioadă l-a constituit introducerea în Europa a mătasei din China, fapt care a generat ideea de a se încerca imitarea ei pe cale artificială, idee ce a fost realizată industrial la sfârşitul secolului al XIX-lea de către Hilaire de Chardonet. Acesta a patentat în 1885 procedeul de producere a mătăsii ce-i poartă numele, prin filtrarea nitrocelulozei urmată de denitrare. Fibrele artificiale şi sintetice, reunite sub numele generic de fibre chimice, au devenit astfel alături de fibrele naturale, o bază importantă de materii prime textile. Dacă până la începutul acestui secol necesităţile de îmbrăcăminte erau satisfăcute în totalitate de produsele naturale, la sfârşitul secolului 70% din aceste necesităţi vor fi satisfăcute de fibrele chimice. O ramură mai recentă a fibrelor chimice care s-a dezvoltat în ultimi 40 de ani într-un ritm extraordinar o reprezintă fibrele sintetice. Acest fibre sunt rodul dezvoltări uneia dintre cele mai moderne ramuri ale chimiei: chimia polimerilor. Sintetizarea lor a fost posibilă doar atunci când cercetarea a relevat caracteristicile necesare unui polimer fiabil: să fie filiform (adică fără ramificări sau reticuli ai catenelor); să aibă o masă moleculară potrivită, să poată fi orientat şi cristalizat; să fie solubil în solvenţi sau să se topească fără descompunere. Odată cu apariţia unor noi tipuri de fibre sintetice, la procedeele de filare cunoscute s-au adăugat altele noi: filarea din topitură şi, mai recent, filarea din suspensie, filarea din semitopitură etc. În general, schema de obţinere a unei fibre sintetice este: prepararea polimerului filare etirare încreţire fixare. După metoda de preparare a polimerului se cunosc: � Fibre preparate prin policondensare; � Fibre preparate prin polimerizare radicală; � Fibre preparate prin polimerizare ionică; � Fibre preparate prin alte procedee. Cele mai cunoscute fibre preparate prin policondensare sunt fibrele poliamidice, fibrele poliesterice şi fibrele poliuretanice. Dintre fibrele poliamidice cele mai utilizate sunt Nylonul 6,6 şi Nylonul 6. Nylonul 6,6 se numeşte aşa deoarece materiile prime � acidul adipic şi hexametilen-diamina � au fixaţi câte 6 atomi de carbon. Reacţia care stă la baza preparării sale este :

n NH2 � (CH2) 6 - NH2 + n HOOC � (CH2)4 - COOH hexametilen-diamină acid adipic H[NH � (CH2)6 � NHCO � (CH2)4 � CO]n OH + (2n - 1)H2O Nylon 6,6

Se poate observa uşor că pentru această policondensare materialele trebuie să fie prezentateîn calităţi stoechiometrice. Fibra cunoscută sub numele de Nzion 6 are la bază polimerizarea caprolactamei: CH2 - CH2 - CH2 - CH2 - CH2

CO NH

care reacţionează în prezenţa unui adaos catalitic de apă. Se vede că în acest caz grupa acidă şi aminică nu se mai află la doi componenţi diferiţi, ci în unul singur. Fibrele poliesterice au la bază tot reacţia de policondensare, dar între un diacid(sau diester) şi un diol. Reacţia decurge în două etape: esterificarea(sau transesterificarea) şi policondensarea. Fibra poliesterică produsă în cea mai mare cantitate este polietilentereftalatul. Reacţia are loc prin agitare în vid, iar ambele sale etape necesită catalizatori. Polimerul este filat din topitură ca şi poliamidele. Poliuretanii au la bază reacţia dintre un compus cu grupe OH şi un diizocianat

n HO � R � OH + n OCN [O - R �OCCNHR�NH � CO]n

unde, de exemplu, R = (CH2)4,sau un polietilenglicol, poliester etc., iar R� = = (CH2)6 sau alt radical organic. Fibra se obţine prin filtrare din topitură. Dintre fibrele preparate prin polimerizare radicală două au o importanţă deosebită: fibrele acrilice şi fibrele polivinilalcoolice. Fibrele acrilice se obţin prin polimerizarea acrilonitrilului:

nCH2 = CH � CN CH2 � CH

CH n

De fapt, fibrele acrilice au la bază copolimeri ai acrilonitrilului cu acetat de vinil, metil metacrilat etc. Copolimerul este dizolvat într-un solvent potrivit (ca dimetilformamida, dimetil sulfoxid, carbonat de etilenă, soluţii de tiocianat) şi se filează prin filare umedă sau uscată. Fibrele polivinilalcoolice se obţin prin polimerizarea acetatului de vinil urmată de hidroliza polimerului cu sodă caustică de alcool metili.

CH2 - CH nNCH3COO � CH=CH2 OCOCH3 n

CH2 � CH - CH2 - CH + n NaOH + n CH3 - COONa OCOCH3 OH n

Polimerul se dizolvă în apă fierbinte şi se filează într-o baie de sulfat de sodiu. Urmează tratarea cu formaldehidă, pentru a esterifica o parte din grupele OH. Astfel se conferă polimerului rezistenţă la apă. Fibrele obişnuite prin polimerizare sau copolimerizarea clorurii de vinil (CH2=CHCl) au o importanţă mai mică datorită temperaturii joase de topire. Polimerizarea ionică este utilizată la obţinerea fibrelor de polipropilenă şi polietilenă. Fibrele de polipropilena au avut o dezvoltare dinamică în ultimi ani, datorită rezistenţei ia agenţii chimici, precum şi datorită greutăţii specifice foarte mici. Pentru a putea fi utilizată pentru fibre, polipropilena trebuie să fie izotactică, adică să aibă o structură stereoregulată de tipul: CH3 CH3 CH3

-CH- CH2- CH- CH2- CH- CH2 (grupele metil fiind de o singură parte a catenei) O asemenea structură se obţine doar prin polimerizarea ionică. Unul dintre sistemele catalitice utilizate este Ziegler-Natta, adică TiCl3 + Al(C2H5)3. Filarea se face din topitură. Fibrele sintetice au unele proprietăţi superioare celor naturale printre care: rezistenţă mecanică foarte bună, rezistenţă chimică excelentă, rezistenţă la molii şi la putrezire. Fibrelor sintetice li se pot conferi proprietăţi pe care nu le au cele naturale: neinflamabilitate, rezistenţă la temperaturi mari etc. Există însă şi proprietăţi nesatisfăcătoare: absorbţie de umiditate scăzută, încărcare electrostatică mare, efecte de scămoşare(pilling), colorabilitate mai dificilă. În ultima perioadă de timp, foarte utilizată este şi cofilarea. Fibrele cofilate au doua structuri: �coajă-miez� şi �una lângă alta�(�side by side�).

=**PRELUCRAREA FIBRELOR TEXTILE**= De-a lungul mai multor epoci istorice mestesugul tesutului a cunoscut pe teritoriul Romaniei si implicit in judetul Valcea o permanenta evolutie fiind practicat, mai intai, in gospodaria taraneasca si apoi in cadrul unor ateliere specializate care au functionat la curtile boieresti si pe langa manastiri.

Torsul si tesutul, ca indeletniciri casnice, s-au dezvoltat constant utilizandu-se ca materie prima fibrele textile de origine vegetala(canepa, in, bumbac) si animala (lana, par de capra si borangic/matase naturala).

Prelucrarea acestor categorii de fibre a fost si este incarealizata cu ajutorul unui instrumentar arhaic confectionat in majoritatea cazurilor de catre mesterii populari din zona. Toate operatiile tehnologice-cultivarea plantelor si cresterea animalelor, sortarea categoriilor de fibre, filarea, vopsirea, tesutul si finisarea suprafetelor textile sunt executate manual in cadrul familial.

In concordanta cu destinatia tesaturilor, in judetul Valcea distingem trei mari tipuri de tesaturi:

Tesaturile de utilitate gospodareasca sunt din fibre vegetale de canepa si in pentru piesele traditionale si din bumbac. Obtinerea si prelucrarea fibrelor s-a realizat inca din cele mai vechi timpuri, in gospodarie; fiecare femeie cunostea de la varste foarte fragede tehnologia specifica zonei. Principalele categorii de piese ce se teseau la razboiul orizontal erau: fetele de masa, asternuturile pentru pat, servetele de bucatarie, batistele, etc. Fiecare dintre aceste piese se puteau lucra in doua sau patru ite din fibre combinate pentru a oferi spectaculozitate si valoare artistica respectivei suprafete textile

Pentru decorare, femeile combinau igenios calitatile de fibre, fie de la aceeasi planta, fie de la plante diferite. De exemplu: se obtin contexturi din alb si lucios cu canepa alba, galbuie sau gri.

Tesaturile decorative formeaza o categorie ampla de piese folosite cu precadere la amenajarea decorativa a spatiului de locuit. Tipul de casa valceana lucrata din lemn si climatul temperat au impus acoperirea peretilor cu tesaturi din lana si mai rar, din par de capra. Interiorul locuintei traditionale din Valcea foloseste scoarta, covor de lana de cea mai buna calitate lucrata in tehnici care amintesc de tehnici asemanatoare covoarelor orientale. Motivele decorative sunt extrem de variate cu diferente de compozitie: in sud, motive geometrice cu romburi concentrice diferentiate cromatic; in nord, diferite tonuri de culoare (2-3 tonuri), verde-oliv, galben, bleumarin, negru si alb iar in centru motive vegetale stilizate si figurative.

Acest mestesug ajunge la o mare inflorire in secolul al XVIII- lea, cand manastirile de la Hurezi, Bistrita, Govora, Dintr-un lemn, solicita tot mai multe scoarte pentru acoperirea nevoilor ecleziastice dar si pentru casele domnesti sau boieresti.

Dupa mijlocul secolului al XIX- lea scoarta de tip manastiresc incepe sa apara si in casele taranesti, fiind mentionata deseori in foile de zestre ale satencelor. In prezent se foloseste in locuintele moderne din mediul rural, dar si in mediul orasenesc.

In zilele noastre mestesugul tesutului continua sa fie practicat in majoritatea satelor din judetul Valcea, practicandu-se de catre anumite femei, intotdeauna in cadrul familiei.

Scoartele si velintele alaturi de stergarele bogat decorate sunt inca solicitate de locuitorii satelor si oraselor in vederea amenajarii locuintelor.

Din considerente practice dar si strict estetice tesaturile decorative din lana, par de capra si bumbac detin inca o pondere insemnata in zestrea fetelor.

In cadrul sarbatorilor traditionale, obiceiurilor legate de viata omului (nastere, nunta, inmormantare, comemorarea stramosilor), precum si cu prilejul unor sarbatori contemporane, tesaturile decorative continua sa fie etalate cu mandrie de catre valceni, fiind considerate ca elemente emblematice pentru identitatea culturala a respectivelor ceremonialuri, ritualuri si solemnitati.
 * CALITATEA MATERIALELOR TEXTILE ÎN IMPACT CU**
 * PROTECŢIA CONSUMATORULUI ŞI A MEDIULUI**

=Prof. univ. dr. Răducanu Ileana= =Catedra de Merceologie şi Managementul Calităţii= Academia de Studii Economice, Bucureşti = În condiţiile economiei moderne protecţia consumatorilor şi a mediului a apărut ca urmare a diversificării continuie a ofertei de mărfuri textile în cadrul pieţei interne şi internaţionale, a sofisticării sistemului de informaţii şi a publicităţii comerciale precum şi amplificării eforturilor diferiţilor agenţi economici de a atrage mase mari de consumatori. Mărfurile textile de pe piaţa românească pot proveni din ţări diferite pot fi chiar contrafăcute şi în acest caz se afectează sănătatea consumatorului şi poate avea implicaţii şi asupra mediului înconjurător. Mărfurile textile ridică multiple probleme privind protecţia consumatorului şi a mediului deşi acestea la prima vedere s-ar părea că nu are implicaţii. Protecţia consumatorului şi a mediului în domeniul mărfurilor textile este o problemă complexă şi trebuie abordată sub multe aspecte, dintre care menţionăm: = Ø Realizarea unor fibre şi fire ecologice şi marcarea ecologică a materialelor textile cu marca ,,ECO – TEX”; Ø Realizarea unor materiale textile cu caracteristici îmbunătăţite, cu caracteristici noi, unele speciale ca: materiale biodegradabile, optice, parfumate, termorezistente, holografice ş.a. ; Ø Identificarea substanţelor chimice folosite în operaţiile de prelucrare şi cunoaşterea cerinţelor de calitate pentru asigurarea protecţiei consumatorilor şi a mediului; Ø Calitatea articolelor Second Hand în impact cu protecţia consumatorului; Ø Protecţia consumatorului de mărfuri textile prin respectarea condiţiilor de marcare a compoziţiei fibroase şi a etichetării acestora. Eforturile cercetătorilor din domeniul textil în colaborare cu specialiştii din alte domenii au realizat fibre ecologice, fibre ecologice noi care sunt lipsite de substanţele chimice existente din timpul obţinerii şi prelucrării. ==Bumbacul colorat natural. După îndelungate programe de cercetare începute încă din anii 1982 în SUA şi Israel s-au obţinut bumbacul colorat natural în culorile maron roşcat până la maro brun, verde şi verde oliv. Fibrele sunt comercializate sub denumirea de Fox Fibre şi Top Cot a căror caracteristice sunt prezentate în tabelul 1. == Tabelul nr. 1 Tipuri de bumbac natural colorat Fox Fibre Crt. || Varitate de bumbac colorat naturat || Culoare || Caracteristici || Tenacitatea fibrei 22 gf / tex Rezisten ţa la flacără || Rezistenţă la flacără || Prezintă luciu || Firma producătoare a bumbacului Fox Fibre de culoare maro a primit brevet pentru caracteristicile de rezistenţă la foc încadrându-se în standardele de siguranţă ale flamabilităţii. Produsele textile din aceste fibre sunt utilizate pentru stofe de mobilă, lenjerie şi îmbrăcăminte. Utilizarea bumbacului colorat permite obţinerea unor economii de până 38% la costurile de producţie din cauză că se elimină cheltuielile efectuate cu finisarea lui, dar costul bumbacului colorat natural este mai mare decât a celui clasic. Cercetările specialiştilor se îndreaptă în viitor spre îmbunătăţirea nivelului calitativ al fibrelor. **Eriotex** este o nouă fibră ecologică realizată de societatea finlandeză Kultarturve Oy rezultată din planta ,, Bumbăcăriţa de mlaştini”. Fibrele obţinute sunt mai călduroase decât lâna, absorbante, prezintă proprietăţi ignifuge, antialergice şi antistatice. În amestec cu bumbacul, lâna sau inul sau 100% este utilizată pentru costume, paltoane, tricotaje, articole pentru sport, stofe de mobilă, pături, tapete ş.a. Casele de modă franceze Jeancharles de Castelbajac, Chloe folosesc ţesături din această fibră. **Biowool** este o fibră de lână ecologică realizată de firma Biotex produsă printr-o tehnologie ecologică ce poartă acelaşi nume cu cel al firmei şi nu provoacă nici un fel de reacţii alergice. Fibrele crude Biowool sunt selecţionate din regiunea Alpes de Provence, regiune considerată rezervaţie naturală europeană. Crescătorii de oi din această zonă continuă tradiţiile vechi din sec. XIII-lea folosind păşuni naturale fără îngrăşăminte şi pesticide. Vălurile de lână sunt supuse unor controale de laborator riguroase şi numai după aceea prelucrate. Tehnologiile de spălare şi curăţire de resturi vegetale folosesc doar soluţii de săpun eliminând substanţele chimice ( detergenţi, clor, acid sulfuric) folosite în tehnologiile clasice şi în plus se reduc temperaturile înalte. Substanţele rezultate în urma procesului de spălare se prelucrează sub forma unor îngrăşăminte organice. Vopsirea fibrelor se bazează pe tehnologia Graftex la care moleculele de colorant se ancorează în fibră la 80ºC păstrându-se foarte bine caracteristicile iniţiale ale fibrei. Fibra Biowool absoarbe colorantul în proporţie de 100% comparativ cu tehnologia clasică la care absorţia este de 75% şi prin aceasta deşeurile de vopsire nu mai poluează mediul ambiant. Proprietăţile fibrei Biowool sunt foarte bune în condiţii de eficienţă şi anume: este voluminoasă, reglează temperatura corpului, este la fel de fină ca lâna merinos şi are o rezistenţă foarte mare. ===Cânepa ecologică. Pe pieţele europene de produse ecologice se comercializează textile din cânepă cultivată pe terenuri cu cantităţi foarte mici de îngrăşăminte şi pesticide care prin prelucrare este înnobilată în procesul de cotonizare. Produsele sunt uşoare, igienice şi confortabile. ===
 * 1.** **Realizarea unor fibre şi fire ecologice şi marcarea ecologică a materialelor textile.**
 * Bumbacul ecologic** se obţine prin cultivarea fără sau cu o cantitate minimă de produse chimice. Pe plan mondial la cultura bumbacului clasic se utilizează 65% pesticide, 20% erbicide, 14% desfoliante şi regulatoare ale creşterii, 1% fungicide şi alte produse toxice. Bumbacul ecologic se obţine însă în cantităţi mici dar preocupările în domeniul deteriorării mediului crează premizele dezvoltării lui în viitor. Pentru anul 2003 se estimează că ponderea lui va reprezenta 1% din producţia mondială de bumbac. Acest bumbac ecologic provine de la micii producători şi adesea constituie obiectul unor proiecte speciale ca de exemplu GTZ în Germania, Sekem în Egipt, Alanatura în Austria şi Germania (1). Cultivatorii de bumbac ecologic trebuie să se înscrie la un organism recunoscut de certificare, să respecte caietul de sarcini (standardele europene 2092/1991), să nu folosească îngraşăminte şi insecticide sintetice şi abia după trei ani de la ultima cultură va putea obţine marca ecologică.
 * Nr.
 * 1. || Coyote Fox Fibre || Maron roşcat || Lungimea 23-27 mm,
 * 2. || Buffalo Fox Fibre || Maron brun || Rezistenţă mecanică mai mare
 * 3. || New Brown || Maron uşor spre roşu || Rezistenţă la flacără ||
 * 4. || Green Fox Fibre || Verde || Lungime 23-27mm ||
 * 5. || Palo Green Fox Fibre || Verde || Lungime 23-27mm ||
 * 6. || New Green || Verde || Rezistenţă mecanică bună

Fibrele de ananas sunt fibre ecologice realizate din fructele de ananas. Materialul fibros are un aspect mai sofisticat şi se utilizează mai puţin decât inul.
===Fibrele de alginat sunt obţinute din algele brune care se reînnoiesc în mod natural. Se obţin din ele polimeri ecologici biodegradabili prin tratarea lor în funcţie de conţinutul în acizi gluconic şi manuronic, componenţi de bază ai copolimerilor alginaţi. Fibrele de alginat prelucrate prin procedeul interţeserii sunt folosite ca pansamente în sectorul medical deoarece prezintă avantajul de a crea un câmp de vindecare cu mare putere de absorbţie (de 20 de ori masa lor) şi vindecare în mediu umed ceea ce corespunde noii concepţii medicale de tratare. === Ø chitină acetilato ( chitosan ) cu diferite grade de acetilare solubilă în soluţii de acizi organici; Ø ortocarboxyimethilchitină care este solubilă în apă; Ø acetilchitină solubilă în acid formic concentrat; Ø alţi compuşi de substituţie cu solubulităţi în solvenţi oraganici
 * Fibre de chitină şi dibutirilchitină-DBCH ** sunt fibre bioactive. Chitina este o polizaharidă naturală cu proprietăţi excelente bioactive insolubilă în solvenţii obişnuiţi.Modificarea chimică a chitinei poate îmbunătăţii solubilitatea. Sunt cunoscuţi câţiva derivaţi co solubilitate:

DBCH se obţin din chitină în prezenţa acidului percloric drept catalizator şi în condinţii heterogene se dizolvă în acetonă, alcool, dimetilformamidă şi se pot realiza fibre, microsferule pentru aplicaţii medicale. În vederea protecţiei mediului şi a consumatorilor, cercetătorii au realizat noi materiale textile cu proprietăţi superioare care să corespundă condiţiilor unei economii moderne. ==== Agrotextile funcţionale pentru protecţia mediului ambiant. În Germania conform unui proiect de cercetare s-au realizat agrotextile biodegradabile (5) care să asigure o protecţie a mediului, respectiv să diminueze problemele create pădurilor şi plantelor de poluările cu metale grele, acidularea solului, îngheţ, lipsa umidităţii şi a substanţelor nutritive. S-au utilizat straturi fibroase celulozice biodegradabile de in şi cânepă iar în spaţiile intermediare au fost introduse substanţe minerale, nutritive şi substanţe active specifice care s-au consolidat cu lianţi biodegradabili sau procedeul coaserii. ==== **Biotextilele** sunt materiale fibroase biologic active realizate prin încorporarea de agenţi bioactivi atât în procesele de filare, prin impregnare sau prin modificarea chimică a materialului textil urmată de încorporarea agentului bioactiv. Biotextilele sunt denumite şi clasificate în funcţie de substanţa încorporată şi de aplicaţile lor, de exemplu: anestezice, antimicrobiene, anticancer , hemostatice, antivirus, enzimatice, imunoactive şi biotextile active la raze X. Aceste materiale textile sunt folosite pentru îmbrăcăminte specială medicală şi în sectorul medical cu rol de protejare a sănătăţii. În utilizarea lor, durata şi viteza de eliberare a medicamentului pot fi controlate iar toxicitatea este minimă în comparaţie cu metodele standard de expunere la acţiunea medicamentelor. Noile tehnologii de obţinere şi prelucrare a materialelor textile se realizează cu ajutorul unor substanţe chimice care încorporate în produsele textile pot avea efecte nocive asupra organismului şi pot afecta prin reziduurile eliminate mediul înconjurător. Există numeroase reglementări privind introducerea şi circulaţia pe piaţă a substanţelor chimice folosite în mediul textil cu scop de protejare a omului şi a mediului înconjurptor de eventuale riscuri, pe termen scurt sau lung. Pentru protejarea consumatorilor se impun următoarele: Ø Identificarea substanţelor chimice utilizate în obţinere şi prelucrare; Ø Efectuarea unor texte de toleranţă înainte de comercializarea pe piaţă de către laboratoare de specialitate acreditate în acest scop; Ø Etichetarea corespunzătoare a mărfuriolor textile astfel încât consumatorul să poată alege în cunoştinţă de cauză acele materiale textile care îi convin. Producătorii trebuie să folosească acele substanţe chimice care sunt cât mai puţin periculoase. Totuşi unele produse cu un grad anumit de periculozatate dar cu înalte calităţi tehnologice vor fi utilizate prin realizarea unor tehnologii avansate capabile să evite riscurile. În operaţiile de finisare textilă aprecierea unui produs din punct de vedere ecologic se realizează prin gradul de fixare pe fibră şi gradul de biodegradabilitate. Coloranţii ridică cele mai multe probleme ecologice şi toxicologice. Prin toxicitate se înţelege proprietatea de a aduce vătămări odată ajuns în/sau pe corp şi reprezintă un argument esenţial în evaluarea impactului pe care îl are asupra mediului. Toxicitatea poate fi acută, subcronică (în interval de până la 90 de zile) şi cronică sau efectul cancerigen care se referă la expunere mai mare de trei luni. Alături de produsele textile noi consumatorul intră în contact şi cu produse textile second hand. Calitatea produselor textile second hand poate afecta foarte mult securitatea şi chiar sănătatea consumatorilor atunci când tratamentul de dezinfecţie prin fumigare în metil bromid timp de 48 ore nu este corespunzător efectuat şi când nu este elaborat certificatul de fumigaţie. În scopul protecţiei consumatorilor produsele trbuiesc însoţite şi de avizul Poliţiei Sanitare referitoare la încărcătura microbiană şi bacteriologică. În cazul în care aceste condiţii nu sunt respectate comercianţii atentează la sănătatea consumatorului. În acelaşi scop este interzisă comercializarea de lenjerie intimă. Unele articole second hand de lux, după achiziţionare sunt supuse recondiţionării şi apoi curăţirii chimice ecologice. Piaţa românească este invadată de o gamă foarte mare de produse indigene şi din import, unele sunt realizate de firme cu marcă de renume dar foarte multe produse sunt realizate de firme neconoscute. Multe din produsele textile comercializate nu coprind informaţii suficiente care să aibă rol de a asigura protecţia consumatorului. Din această cauză recenta H.G. nr.332 din 22 martie 2001 reglementează normele privind denumirea, marcarea, compoziţiei fibroase şi etichetarea produselor textile, norme care sunt obligatorii pentru toţi agenţii economici care prioduc, importă, ambalează şi comercializează produse textile. Legea 608 / 2001şi care intră în vigoare din 8 mai 2002 este legea calităţii produselor şi constituie obiectivul strategic al tuturor agenţilor economici în promovarea intereselor consumatorilor privind sănătatea oamenilor, securitatea produselor, siguranţa în exploatare şi protecţia mediului înconjurător. Mărfurile textile cu marca ECO-TEX arată că sunt îndeplinite condiţiile generale şi speciale în domeniul ecologic, fiind dată autorizaţia ecologică textolă de către un institut ce aparţine Asociaţiei Intermânaţionale pentru Cercetare şi Testare în acest domeniu
 * 2. Realizarea unor materiale textile cu caracteristici noi şi speciale**.
 * Materialele din fibre chimice din polimeri polilactidici-PLA .** Firma engleză Cargil Dow Polymers a realizat polimeri polilactidici din cereale prin procedeul Nature Works din care se pot fila fibre textile.Aceste fibre pot fi folosite 100% sau în amestec cu lână, mătase şi bumbac pentru realizarea de îmbrăcăminte, stofe de mobilă, acoperitoare de sol, articole tehnice ş.a. . Performanţele calitative ale acestora şi costurile reduse previzionează utilizarea lor pentru îmbrăcămintea sport.
 * Fibrele superabsorbante **, simbolizate SAPs, sunt polimeri care conţin legături acide de reticulare (de obicei acid acrilic) sub formă de sare de sodiu care pot absorbi fluide apoase şi le pot reţine sub o anumită presiune. Absorbanţa este de 65g soluţie salină 0,9%NaCl pe gram polimer, cu o retenţie de 85% în condiţii de presiune de 3450 Pa, în timp de câteva minute de contact şi din această cauză pe piaţa produselor de igienă ocupă un loc foarte important. Utilizarea lor este extinsă şi pe piaţa articolelor de sport deoarece asigură confortul datorită absorţiei transpiraţiei şi a schimbului cu mediul exterior. În ultimii ani se utilizează şi la realizarea ambalajelor pentru depozitare şi transport deoarece asigură o protecţie deosebită a produselor şi astfel contribuie la securitatea mărfurilor pe întregul flux logistic.
 * 3. Identificarea substanţelor chimice folosite în operaţiile de prelucrare şi cunoaşterea cerinţelor de calitate a acestora**
 * 4. Calitatea produselor Second Hand În impactul cu protecţia consumatorilor**
 * 5. Securitatea şi siguranţa în utilizare a produselor textile**

Bibliografie
1. Conroux, J., Le coton écologique , In: L’I ndustrie Textile, nr. 1292, 1997,p.36 2. Drâmbei, P., Fibre textile ecologice naturale, In: Industria textilă, 51, nr.3, 2000 p. 159 3. Luchian, A., Viitorul fibrelor absorbante, In: Industria textilă, 49, nr.1, 1998, pag. 47 4. Răducanu, I., Tănăsescu , D., Piaţa articolelor de îmbrăcăminte Second Hand , în: Tribuna Economică, nr.49, 1999, p. 65; nr. 14/2000 p. 66 5. Răducanu, I., Tănăsescu , D., Marca ,,Eco- tex ”, In: Tribuna Economică, nr.32,1998, p. 36 6. * * * Mittex, nr.2, martie-aprilie, 2001, p. 7 şi p. 13 7. * * * L’ Industrie Textile, nr. 1318, 2000, p.13, p. 18-19 8. * * * Technische Textilien, nr.1, februarie 2001, p. 42 9. * * * Dialog Textil, nr. 3, 1999, p. 16 10. * * * Maschen Textilindustrie, nr.4, 2001, p. 9, p. 26 11. * * * Melliand Textilberichte, nr.3, 2001,p.156 12. * * * H.G. nr. 332 din 22 martie 2001 privind denumirea, marcarea compoziţiei fibroase şi etichetarea produselor textile