ACG_Kylie+Minogue

=Kylie Minogue=

Kylie Minogue, în videoclipul „Slow” (2003) || [|Melbourne], [|Victoria], [|Australia] (40 de ani) || [|1979]-prezent(Actriţă) || A semnat un contract cu producătorii britanici „[|Stock, Aitken & Waterman]” în [|1988], reuşind să obţină o serie de hituri în topurile din toată lumea. Popularitatea ei a intrat în declin la începutul [|anilor 1990], părăsindu-i pe "Stock, Aitken & Waterman" în [|1992]. La mijlocul anilor '90, Minogue s-a distanţat de munca de început, încercând să pară o compozitoare şi interpretă mai credibilă şi serioasă. Proiectele ei erau lansate la scară mare, dar albumele nu au reuşit să atragă o audienţă mare, rezultând în vânzări slabe. S-a reîntors în [|2000], devenind cunoscută pentru videoclipurile elaborate şi extravagantele concerte live. În [|Australia], [|Asia] şi [|Europa], artista a devenit una din cele mai recunoscute celebrităţi, fiind şi considerată un [|sex simbol]. În [|Australia], după ce criticii se arătaseră ostili faţă de ea la începutul carierei, a devenit între timp foarte apreciată pentru realizările sale. Pe [|27 noiembrie] [|2007] a lansat cel de-al zecelea album de studio, "[|X]". Până în prezent a vândut peste 60 de milioane de albume.[|[3]] A concertat în [|România] pe data de [|17 mai] [|2008] în [|Bucureşti], concertul făcând parte din turneul european [|KylieX2008].[|[4]][|[5]] [ [|1] [|Copilăria şi începutul carierei] 
 * ~ Kylie Minogue ||
 * [[image:http://upload.wikimedia.org/wikipedia/ro/thumb/6/6c/KylieMinogueSlowVideo.jpg/270px-KylieMinogueSlowVideo.jpg width="270" height="313" caption="Kylie Minogue, în videoclipul „Slow” (2003)" link="http://ro.wikipedia.org/wiki/Imagine:KylieMinogueSlowVideo.jpg"]]
 * ~ Informaţii generale ||
 * **Nume naştere** |||| Kylie Ann Minogue ||
 * **Data şi locul naşterii** |||| [|28 mai] [|1968]
 * **Origine** |||| [[image:http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b9/Flag_of_Australia.svg/25px-Flag_of_Australia.svg.png width="25" height="13" caption="Australia" link="http://ro.wikipedia.org/wiki/Imagine:Flag_of_Australia.svg"]] [|Melbourne], [|Victoria], [|Australia] ||
 * **Gen muzical** |||| Dance-pop, Europop, Hi-NRG, Eurodance, Club/Dance, Pop/Rock, Adult Contemporary ||
 * **Ocupaţie** |||| [|muzician], [|compozitor], [|Actriţă] ||
 * **Ani de activitate** |||| [|1987]-prezent(Cântăreaţă)
 * **Case de discuri** |||| Mushroom, PWL, Deconstruction, Parlophone, Geffen, Capitol ||
 * **Website** |||| [|Kylie.com] ||
 * Kylie Ann Minogue**, (pronunţat /kаɪliː [|[1]]mɪnoʊg;[|[2]] născută pe [|28 mai] [|1968]) este o cântăreaţă câştigătoare a unui [|premiu Grammy], compozitoare, şi actriţă australiană. Minogue a devenit cunoscută la sfârşitul anilor [|1980], jucând în serialul australian "Neighbours" ("Vecini"), înainte de a deveni artistă [|pop], în anul [|1987].
 * ==Cuprins==
 * [|1.1] [|Începutul carierei (1987-1992)]
 * [|1.2] [|Decăderea (1993 - 1998)]
 * [|1.3] [|Revenirea la succes (1999-2005)]
 * [|1.4] [|Reîntoarcerea (2006-prezent)]
 * [|2] [|Apariţii în filme]
 * [|3] [|Viaţa personală]
 * [|3.1] [|Cancerul mamar]
 * [|4] [|Imaginea şi statutul de celebritate]
 * [|4.1] [|Modă]
 * [|5] [|Discografie]
 * [|6] [|Turnee]
 * [|7] [|Premii]
 * [|7.1] [|Premiile Grammy]
 * [|7.2] [|Premiile BRIT]
 * [|8] [|Referinţe]
 * [|9] [|Legături externe] ||

Copilăria şi începutul carierei
Kylie Minogue s-a născut în [|Melbourne], [|Australia], fiind primul din cei trei copii ai lui Ron Minogue, contabil, şi Carol Jones, o fostă dansatoare din [|Scotia]. [|[6]] Sora ei, [|Dannii] este de asemenea cântăreaţă pop, iar fratele ei, Brendan, lucrează ca şi cameraman în [|Australia]. [|[6]] Minogue a învăţat la liceul Camberwell din [|Melbourne]. Surorile Minogue şi-au început cariera la televiziunea australiană, iar de la vârsta de 12 ani, Kylie a avut roluri mici în seriale precum „Skyways” şi „The Sullivans”, înainte să primească unul din rolurile principale în „The Henderson Kids”. A cântat pentru prima dată pe scenă la vârsta de 15 ani, în [|1983], într-o emisiune difuzată săptămânal, numită „Young Talent Time”, unde apăruse şi [|Dannii Minogue]. Succesul lui Danii în acest program, a pus-o într-un con de umbră pe Kylie, până când aceasta a fost distribuită în serialul „Neighbours” în [|1986]. În serial, Kylie juca rolul personajului Charlene Mitchell, o femeie care lucra ca şi mecanic la garaj. Citat din „The Guardian”: „...juca rolul unui mecanic uns cu ulei, fără a-şi dori ceva mai bun pentru ea. Charlene era bucuroasă să-şi petreacă viaţa printre fierătanii pline de ulei.”[|[7]] Charlene s-a căsătorit cu personajul jucat de [|Jason Donovan], Scott Robinson, într-un episod din anul [|1987], evenimentul atrăgând una din cele mai mari audienţe ale serialului.[|[8]] Popularitea în [|Australia] a fost demonstrată când a devenit prima persoană care a câştigat patru [|premii Logie] într-o singură ediţie, inclusiv premiul pentru „Cel mai popular actor pentru televiziune”, premiu acordat după voturile publicului. .[|[9]] „Neighbours” este difuzat şi în [|Marea Britanie], din [|1986], bucurându-se de ratinguri mari. 

Începutul carierei (1987-1992)
În timpul unui [|concert de caritate], unde erau invitaţi mai mulţi membrii din distribuţia serialului „Neighbours”, Minogue a interpretat melodia [|The Loco-Motion], semnând un contract cu [|Mushroom Records] în [|1987].[|[10]] Lansat ca single, şi redenumit „Locomotion”, melodia a petrecut şapte săptămâni pe prima poziţie în topul [|australian], devenind cel mai vândut single al [|anilor '80]. Succesul i-a determinat pe executivii de la Mushroom Records s-o trimită pe Minogue în [|Londra], pentru a lucra cu trioul de producători şi compozitori, „[|Stock, Aitken & Waterman]”. Aceştia ştiau puţine lucruri despre Minogue, şi au uitat că aceasta trebuie să sosească; ca rezultat al acestei întâmplări, aceştia au compus melodia „[|I Should Be So Lucky]”, în timp ce ea aştepta la uşa studioului.[|[11]] Aceasta a ajuns pe primul loc în [|Marea Britanie] şi [|Australia], dar şi în alte ţări din toată lumea. Albumul de debut, [|Kylie], o colecţie de melodii [|dance]-[|pop], a atins prima poziţie în topul [|britanic] al albumelor, devenind cel mai bine vândut album al anului [|1988]. S-a vândut în şapte milioane de copii în toată lumea, majoritatea vânzărilor fiind în [|Europa] şi [|Asia], şi a produs şase melodii de succes, toate atingând top 3 în [|Marea Britanie]. În [|Statele Unite] şi [|Canada], albumul nu a avut înregistrări spectaculoase, totuşi versiunea reînregistrată a melodiei [|The Locomotion] a ajuns pe locul #3 în [|Billboard Hot 100], [|[12]]şi #1 în [|Canada]. [|It's No Secret], lansat doar în [|Statele Unite], a atins locul #37 la începutul anului [|1989],[|[13]]devenind ultimul ei single care a intrat în topul Billboard, până când [|Can't Get You out of My Head] a devenit un hit de top 10 în [|2000]. La sfârşitul anului [|1988], Minogue a părăsit distribuţia serialului „Neighbours” pentru a se concentra numai asupra carierei muzicale. Kylie în videoclipul „**Hand on Your Heart**” > Al doilea single al artistei Kylie Minogue, „I Should Be So Lucky” s-a bucurat de un mare succes în toată lumea. > „Hand on Your Heart” a devenit unul dintre primele singleuri lansate pe casetă audio care să se vândă bine, vânzându-se în 2000 de exemplare în prima săptămână. > Kylie a preluat controlul asupra videoclipurilor ei, începând cu „Better the Devil You Know”, prezentându-se ca o adultă conşientă de propria sexualitate.

Un duet cu [|Jason Donovan], intitulat [|Especially for You] a fost un mare hit în [|Marea Britanie], la începutul anului [|1989]. „Especially for You” a fost de asemenea primul single al lui Minogue care s-a vândut în peste 1 milion de exemplare în Marea Britanie (al doilea fiind [|Can't Get You out of My Head]). Criticul Kevin Killian a scris: „absolut îngrozitor...face să pară duetul [|Diana Ross], [|Lionel Richie] ca fiind compus de [|Mahler]”.[|[14]] Uneori se făcea referire la ea ca fiind „un [|peruş] cântăreţ”, în timpul anilor viitori. [|[15]]Următorul ei album, [|Enjoy Yourself], a fost un adevărat succes în [|Marea Britanie], [|Europa] şi [|Australia], conţinând câteva melodii de succes precum [|Hand on Your Heart] (AUS #4, UK #1) şi [|Wouldn't Change a Thing] (AUS #6, UK #2), dar a fost un eşec în [|America de Nord], astfel, casa de productie americana, [|Geffen Records], a încetat contractul cu ea. Şi-a început primul turneu, [|Enjoy Yourself Tour], care a vizitat [|Regatul Unit], [|Franta], [|Belgia] şi [|Australia], unde „The Herald Sun” a scris că: „e vremea să lăsăm snobismul - puştoaica e un star.” [|[16]] Minogue a devenit cel mai bine plătit artist al trioului Stock, Aitken & Waterman, aşa că în faţa comentariilor cum că al doilea album ar fi fost o imitaţie jalnică a primului, s-a decis să i se schimbe orientarea muzicală a artistei. Kylie în videoclipul „**Better the Devil You Know**” „[|Rhythm of Love]” ([|1990]) a prezentat o imaginea mai sofisticată şi un alt stil de muzică dance, fiind prima dată când artista a arătat semne de rebeliune faţă de echipa de producători şi faţă de imaginea de „fată din vecini.” Fiind determinată să fie acceptată de un public mai matur, Minogue a preluat controlul asupra videoclipurilor ei, începând cu „[|Better the Devil You Know]”, prezentându-se ca o adultă conşientă de propria sexualitate. Singleurile de pe „[|Rhythm of Love]” s-au vândut bine în [|Europa] şi [|Australia], devenind populară în [|cluburile de noapte] britanice, unde Minogue a început să fie văzută ca fiind la modă de audienţa matură. Când „[|Shocked]” a ajuns în top 10 în [|Marea Britanie] în [|1991], a devenit primul artist care a avut primele 13 melodii lansate, ajunse în top 10 britanic. Contracul semnat de Minogue era pentru trei albume, dar a fost convinsă să înregistreze al patrulea, [|Let's Get to It]. Acesta a fost lansat pentru a-i mări repertoriul artistei cu o gamă variată de balade, şi melodii dance lente. În ciuda recenziilor majoritar pozitive, albumul a ratat top 10 britanic, cu toate că a produs două melodii de top 5 în Marea Britanie: „[|If You Were with Me Now]” şi un cover după „[|Give Me Just a Little More Time]”. Singura melodie de top 10 de pe acest album în [|Australia] a fost „[|Word Is Out]”. În [|1992], Minogue şi-a lansat primul disc de colecţie, [|Greatest Hits]. Albumul conţine toate piesele lansate până atunci, fără melodia [|Keep on Pumpin' It]. Albumul a intrat pe locul #1 în topul britanic; tot acest album este ultimul lansat cu echipa „Stock, Aitken & Waterman.” După această perioadă, Minogue a îndeplinit cerinţele contractuale, şi a ales să nu-l reînnoiască. Adesea şi-a exprimat punctul de vedere în legătură cu contractul „Stock, Aitken & Waterman”, comparând experientţa cu cea de pe vremea când juca în „Neighbours”, spunând că tot ce voiau ei ca ea să facă era să: „învaţă-ţi versurile...cântă-le, nu este timp pentru întrebări, promovează produsul.”[|[17]] 

Decăderea (1993 - 1998)
Semnarea contractului cu [|Deconstruction Records] a fost considerată de mulţi ca fiind o nouă etapă în cariera artistei, dar albumul [|Kylie Minogue] ([|1994]) a primit recenzii mixte. S-a vândut decent în [|Europa] şi [|Australia] (unde melodia „[|Confide in Me]” a stat cinci săptămâni pe locul #1). Următoarele singleuri, „[|Put Yourself in My Place]” şi „[|Where Is the Feeling?]” au devenit hituri de top 20 în [|Marea Britanie]. Artistul australian [|Nick Cave] a fost interesat să lucreze cu Minogue de când auzise melodia „[|Better the Devil You Know]”, spunând că aceasta conţine „unele din cele mai violente versuri din muzica pop” şi "atunci când Kylie Minogue cântă acele versuri, inocenţa ei dă un şi mai mare fior". [|[18]]„[|Where the Wild Roses Grow]” este o baladă care narează o crimă atât din punctul de vedere al ucigaşului (Cave), cât şi al victimei (Minogue), succesul acesteia demonstrând că Minogue putea fi acceptată ca fiind mai mult decât un artist pop. A avut parte de multă difuzare în [|Europa], atingând top 10 în câteva ţări, devenind un succes în [|Australia], unde a ajuns pe locul #2 în topul oficial, câştigând şi premiile „Cântecul anului” şi „Cea mai bună înregistrare pop” la [|premiile ARIA]. Kylie a cântat melodia alături de Nick la festivalul rock „The Big Day Out” în faţa unui public alcătuit din fani rock, primind însă aprecieri de la aceştia pentru performanţa lor. A mai cântat alături de Cave la alte concerte din [|Europa], printre care şi în [|Scotia], la festivalul „Park”, ceea ca i-a dat mai multă experienţă ca artist, interpretând în faţa unui public care nu era neapărat alcătuit din fani. A recitat versurile din „[|I Should Be So Lucky]” la //Royal Albert Hall//, ideea venind din partea lui Cave, mai târziu artista mulţumindu-i pentru încrederea care i-a insuflat-o pentru a-şi exprima eul artistic, declarând: „El m-a învăţat să nu mă îndepărtez prea departe de cine sunt, dar să merg totuşi mai departe, să încerc noi lucruri. Pentru mine, partea cea mai grea a fost să mă dedic total muzicii mele.”[|[19]] „[|Impossible Princess]” (numit astfel după un volum de poezii de Billy Childish) conţinea colaborări cu muzicieni precum James Dean Bradfield şi Sean Moore de la Manic Street Preachers, iar Minogue a contribuit la majoritatea pieselor. Fiind un album dance, primul single, [|Some Kind of Bliss] nu a fost considerat cel mai bun reprezentant, apărând astfel întrebarea dacă Minogue nu voia să devină artist indie. Aceasta a declarat pentru revista „Music Week”: „Trebuie să le tot spun oamenilor că acesta nu este un album indie. Nu voi lua o chitară pentru a mă apuca să cânt rock.” [|[20]] Revista Billboard l-a descris ca fiind „uimitor” ajungând la concluzia că „este o ocazie comercială uriaşă pentru o importantă casă de producţie cu viziune şi energie pentru a-l lansa în [|Statele Unite]. O ureche muzicală experimentată va detecta o apropiere între [|Impossile Princess] şi albumul [|Ray of Light] al [|Madonnei].” [|[19]] În [|Marea Britanie], „Music Week” i-a dat o recenzie proastă: „Vocea lui Kylie nu este destul de puternică pentru a face prea multe.”[|[21]] A devenit albumul cel mai puţin vândut din toată cariera ei în Marea Britanie, dar a fost cel mai bine vândut album al ei în ţara natală de la albumul de debut până atunci, vânzările fiind mărite şi de un turneu de succes. Un album live înregistat în timpul turneului, intitulat [|Intimate and Live] a avut de asemenea succes în [|Australia]. 

Revenirea la succes (1999-2005)
Kylie în videoclipul „**On a Night Like This**” Minogue a terminat contractul cu Deconstuction Records după un duet cu [|Pet Shop Boys] pentru albumul [|Nightlife], şi a semnat cu [|Parlophone] în [|aprilie] [|1999]. Album [|Light Years] a fost puternic influenţat de muzicienii [|disco] ai anilor [|'70], precum [|Donna Summer] şi [|Village People], şi conţine câteva piese compuse de [|Robbie Williams]. Revista New Musical Express a scris: „Capacitatea de reinventare a lui Kylie este uimitoare”, dând o recenzie pozitivă albumului. [|[22]] Albumul a primit cele mai bune recenzii din întreaga carieră a lui Minogue, devenind repede un succes în [|Asia], [|Australia] şi [|Europa], vânzându-se în 2 milioane de copii. Primul single, „[|Spinning Around]” a devenit primul #1 al artistei în [|Marea Britanie] în 10 ani, iar videoclipul, care o înfăţişa pe cântăreaţă în pantaloni aurii foarte scurţi, a fost difuzat în heavy-rotation pe toate posturile de televiziune. Următoarele melodii au devenit de asemenea hituri, cele mai de succes fiind [|On a Night Like This] şi [|Kids] (cu [|Robbie Wiliams]). În [|2000] Minogue a interpretat un cover după melodia „[|Dancing Queen]” a trupei [|ABBA], şi melodia „[|On a Night Like This]” la ceremonia de închidere a [|Jocurilor Olimpice], [|[23]]un eveniment vizionat de aproximativ 2.1 milioane de oameni din 220 de ţări. După aceea, a pornit într-un turneu, [|On a Night Like This Tour], care a vizitat [|Australia] şi [|Europa]. Toate cele 200.000 de bilete puse la dispoziţie în Australia şi Marea Britanie s-au vândut, devenind un record în Australia pentru o artistă. [|[24]]Pe lângă cele şase specatole din [|Melbourne], au mai fost adăugate 22 datorită cererii publicului. Minogue a fost inspirată de spectacolele de pe [|Broadway], şi de filme ca „[|Anchors Aweigh]”, „[|South Pacific]” şi de [|muzicalurile] cu [|Fred Astaire] şi [|Ginger Rogers] din anii '30. Descriind-o pe [|Bette Midler] ca fiind o „eroină”, a incorporat de asemenea câteva din elementele din interpretările live ale lui Midler. [|[25]]Turneul, cu regia şi coreografia semnată Luca Tommassini, conţinea decoruri care reprezentau interiorul unei navete spaţiale, fundul unui ocean, şi [|Art Deco-ul] unui zgârie nor [|new-yorkez], iar Minogue a primit laude pentru noul material şi pentru interpretarea câtorva din melodiile ei de succes, transformând melodia „[|I Should Be So Lucky]” într-un cântec de dragoste, iar „[|Better the Devil You Know]” într-o melodie asemănătoare cu trupele de [|jazz] din anii 1940. A câştigat „premiul Mo” pentru „Interpretul anului”. După turneu, a fost întrebată de un jurnalist la ce crede ea că este mai talentată, iar ea a răspuns. „Dacă ar fi să aleg un singur lucru din tot ce fac, nu cred că aş excela la vreunul. Însă punându-le pe toate la un loc, ştiu ce fac.”[|[26]]

În [|2001] Parpophone a lansat „[|Fever]”, care conţinea unele elemente din [|muzica disco], dar şi din [|muzica electronică] a anilor '80. Primul single, „[|Can't Get You out of My Head]” a devenit cel mai mare succes al carierei, ajungând pe prima poziţie în 20 de ţări, vânzându-se în peste patru milioane de copii în toată lumea. [|[27]]Datorită succesului albumului în toată lumea, şi datorită difuzărilor masive la radio în [|America de Nord], Capitol Records l-a lansat şi în [|Statele Unite] în [|2002].[|[28]][|[29]] Albumul a debutat pe locul #3 în topul albumelor din [|Statele Unite], [|[30]]iar melodia a ajuns pe locul #7, [|[13]] devenind a doua melodie de top 10 a artistei în State, dar şi prima melodie din ultimii 13 ani care intră în topul [|Billboard Hot 100]. „[|Fever]” a atins locul #10 în [|Canada], iar melodia pe locul #3. Următoarele melodii, „[|In Your Eyes]”, „[|Love at First Sight]” şi „[|Come into My World]” au deveni hituri în toată lumea, iar Minogue a devenit populară în America de Nord, în special în cluburi. Melodiile au ajuns în top 5 în [|Australia], top 10 în [|Marea Britanie], top 20 în [|Romania], [|Irlanda] şi [|United World Chart]. În [|2003] a primit [|premiul Grammy] pentru „Cea mai bună înregistrare dance” pentru „[|Love at First Sight]”, [|[31]],iar anul următor acelaşi premiu pentru melodia „[|Come into My World].” [|[32]] Fostul stilist şi director de creaţie al lui Minogue, William Baker, a explicat că videoclipurile de pe albumul „Fever” au fost inspirate de filme SF, în special de cele regizate de Stanley Kubrick. Următorul ei album, „[|Body Language]” (rom. „Limbajul trupului”) a fost lansat în [|Londra] pe [|15 noiembrie] [|2003]. Evenimentul a marcat un nou stil de prezentare, design-ul fiind făcut de Minogue şi Baker, inspirat parţial de diva anilor '60, [|Brigitte Bardot], despre care Minogue a spus: „Am tendinţa să mă găndesc la BB, ei bine, ca la o bombă sexi. Dar a fost ceva radical în felul ei în acea perioadă. Şi am ales să ne referim la acea perioadă, care a fost...un amestec perfect între cochetărie şi rock and roll.”[|[33]] Specatocul a atras critici mixte, cele mai multe făcând referire la faptul că nimic nou nu a fost prezentat, şi că melodiile nu se compară cu hiturile anterioare. Însă, concertul a fost difuzat la televizor, având ratinguri mari. Kylie Minogue, cântând în [|Belgia], de-a lungul turneului mondial **Showgirl - The Greatest hits**. Albumul a fost inspirat de muzica anilor '80, în special de artişti precum [|Human League] şi [|Prince], combinată cu elemente de [|hip hop]. [|[34]] Albumul a atras unele din cele mai bune recenzii din cariera artistei, All Music desciindu-l ca fiind „un album pop aproape perfect”."[|[35]] Minogue şi-a lansat al doilea album „greatest hits” în [|noiembrie] [|2004], intitulat „[|Ultimate Kylie]”, alături de o compilaţie de videoclipuri lansat sub acelaşi nume. Albumul conţinea două piese noi, „[|I Believe in You]” şi „[|Giving You Up]”. Ambele piese au ajuns în top 10 britanic, având un total de 29 de melodii în top 10, devenind a doua cea mai de succes artistă a tuturor timpurilor, pe primul loc fiind [|Madonna]. [|[36]] „[|I Believe in You]” a devenit un hit de top 3 în Billboard Hot Dance Club Play, .[|[13]] şi unul de top 10 în jurul lumii: #1 ([|Romania]), #2 ([|Marea Britanie]), #6 ([|Elvetia], [|Australia]), #8 ([|Japonia]), #9 ([|Irlanda]). Melodia a fost nominalizat la [|premiile Grammy] pentru „Cea mai bună înregistrare dance”, devenind a patra nominalizare consecutivă a cântăreţei la această categorie. [|[31]] La începutul anului [|2005], „Kylie : Expoziţia” a fost deschisă în [|Melbourne]. Expoziţia a fost gratis, şi conţinea costume şi fotografii din toată cariera lui Kylie; aceasta a vizitat marile oraşe ale Australiei, peste 300.000 de oameni vizitând expoziţia. [|[37]] După lansarea compilaţiei de hituri, Minogue a plecat într-un turneu mondial, „[|Showgirl - The Greatest Hits Tour]”, care trebuia să fie cel mai mare turneu al ei, aştepăndu-se la o audienţă de mai mult de 700.000 de oameni. [|[38]]Spectacolele au avut succes în [|Marea Britanie], însă, la scurt timp de la sosirea lui Minogue în [|Melbourne] pentru a începe partea australiană a turneului, s-a descoperit că avea [|cancer mamar].[|[39]] 

Reîntoarcerea (2006-prezent)
În [|noiembrie] [|2006], Minogue a început turneul [|Showgirl - Homecoming Tour], cu o performanţă live în [|Sydney]. Înaintea concertului, le-a spus jurnaliştilor, că va fi foarte emoţionată, plângând când i-a dedicat melodia „[|Especially for You]” tatălui ei, care a suprevieţuit [|cancerului la prostată]. Cu toate că numerele coreografice au fost modificate pentru a se potrivi cu starea cântăreţei, şi pauze mai lungi au fost introduse între segmentele spectacolului pentru a nu se obosi, media a declarat că Minogue a fost energetică, ziarul „Sydney Morning Herald” descriind show-ul ca fiind „extravagant” şi „nimic mai puţin decât un triumf.”[|[40]]

În noaptea următoare, acesteia i s-a alăturat [|Bono] de la [|U2], care era în timpul unui turneu în [|Australia], pentru un duet la piesa „[|Kids]”, dar Minogue a trebuit să renunţe la apariţia pe scenă, datorită epuizării.[|[41]] În timpul ultimelor două spectacole, Minogue a fost acompaniată pe scenă de [|Danii Minogue], sora ei, interpretând pentru prima dată împreună din anii '80 până atunci. Apariţiile pe scenă a lui Minogue au continuat să primească laude de la presa australiană, iar după ce a petrecut [|Crăciunul] alături de familie, a plecat în [|Europa] pentru a continua turneul. Toate biletele pentru cele şase spectacole de la [|Arena Wembley] au fost vândute, artista plecând în [|Manchester] pentru încă şase interpretări. Pe 31 decembrie 2006, Minogue a interpretat iar la [|Arena Wembley], la un concert tribut trupei [|ABBA].[|[42]] Minogoue şi-a lansat al zecelea album de studio, „[|X]” -fiind şi primul în patru ani-în noiembrie [|2007]. A fost înregistrat în [|Londra], [|Stockholm] şi [|Ibiza], iar printre producători se numără Guy Chambers, Cathy Dennis şi Richard Stannart.[|[43]] În [|Australia] şi [|Marea Britanie], a avut vânzări mediocre la început, o parte din vină fiindu-i atribuită lui Kish Mauve [|[44]]- producătorul melodiei „[|2 Hearts]” care fusese lansat ca prim single - datorită subiectului legat de experienţa cântăreţei cu cancerul. Minogue a răspuns: „Concluzia la care eu am ajuns este că dacă aş fi înregistat un album cu piese personale, ar fi fost privit ca fiind //Impossible Princess 2// şi aş fi fost la fel de criticată.” [|[44]]Albumul a debutat totuşi pe locul 4 în [|Marea Britanie] şi locul 1 în [|Australia].[|[30]] Minogue a anunţat că va promova albumul „X” printr-un turneu european, intitulat [|KYLIEX2008], care a început în [|Franta] pe 6 mai 2008. [|[30]]Toate biletele pentru cele opt spectacole programate în [|Marea Britanie] s-au vândut în doar 30 de minute de la punerea în vânzare.[|[45]] În decembrie, Minogue a participat la concertul organizat cu ocazia oferirii [|premiului Nobel pentru pace] din [|Oslo], [|Norvegia], alături de alţi artişti.[|[46]][|[47]] Mai târziu în aceeaşi lună a primit premiul [|BRIT] pentru „Cea mai bună artistă solo internaţională”, unde a şi interpretat melodia „[|Wow]”.[|[48]] Kylie în videoclipul „**In My Arms**”. De pe album a fost promovată şi melodia „[|In My Arms]”, care a fost al doilea single, lansat în februarie doar în [|Europa], fiind lansat în Marea Britanie şi Australia în mai. Melodia a avut un succes imens, atingând top 10 în majoritatea topurilor în care a intrat, devenind al şaptelea hit de top 5 al acesteia în Romania. „[|X]” a fost lansat în aprilie în [|Statele Unite ale Americii], cu o altă variantă a melodiei „[|All I See]”, o colaborare cu rapperul [|Mims]. [|[49]] În ciuda promovării intensive, inclusiv o apariţie în emisiunea „[|Dancing with the Stars],” „X” a fost un eşec comercial, debutând şi ocupând poziţia maximă pe locul 139. [|[30]] Criticii au dat vina vânzării slabe de albume pe alegerea primului single, „All I See”, care nu fusese încă testat în [|Marea Britanie], unde artista avusese mult succes. [|[12]]Minogue a numit piaţa muzicală din Statele Unite „dificilă”, spunând că „Uneori e greu să-mi dau seama unde mă potrivesc eu în acea industrie”.[|[50]] 

Apariţii în filme
Pe lângă apariţia în serialul „Neighbours”, Minogue a apărut şi în diferite filme şi seriale. În 1989, a jucat în „The Delinquents”; filmul prezintă povestea unei tinere fete care trăieşte în Australia anilor 1950. Lansarea a coincis cu popularitatea ei în serialul „Neighbours”, astfel, cu toate că filmul şi performanţa ei au primit recenzii negative, [|[51]]a fost un succes la box-office.[|[52]][|[53]] A apărut şi în filmul „Street Fightes”, bazat pe jocul de lupte cu acelaşi nume. Filmul a fost criticat, la fel ca şi interpretarea artistei, „The Washington Post” numind-o „Cea mai proastă actriţă din toate ţările în care se vorbeşte engleza”.[|[54]] [|Regizorul de film] [|Baz Luhrmann], a distribuit-o în filmul [|Moulin Rouge!] (2001), unde a jucat rolul lui Absinthe, Zâna Verde, cântând o strofă din [|Sunetul Muzicii]. [|[55]] În 2002, Minogue şi-a „împrumutat vocea” unei tinere fete, Florence, pentru filmul de animaţie „The Magic Roundabout”, lansat în 2006. De asemenea, a cântat melodia din titlul filmului, şi a fost unul din cei doi actori a cărei voce nu a fost înlocuită pentru lansarea în [|America de Nord]. În aprilie 2007, News of the World a publicat o ştire conform căreia Minogue avea să joace rolul unei „femei ciborg sexi”, într-un episod special de Crăciun al serialului [|Doctor Who].[|[56]] Vestea a fost negată de producătorul executiv al serialului, [|[57]] dar o declaraţie a cântăreţei a indicat că va juca în acel episod, dar nu ca rău-făcător cum se crezuse iniţial..[|[58]] Aceasta a jucat rolul unei chelneriţe, pe o variantă spaţială a vasului [|Titanic]. [|[59]] Episodul a fost difuzat pe [|25 decembrie] 2007, cu 13.31 milioane de telespectatori, cel mai mare rating al seriei din 1979.[|[60]] Kylie a mai avut o apariţie la televiziune, [|The Kylie Show] fiind difuzat în Marea Britanie pe 10 noiembrie 2007. Programul (ce a fost difuzat un singur episod) a cuprins interpretările unor cântece ale artistei, precum şi scene din culise, precum cea în care fostul iubit şi partener pe platourile de filmare din „Neighbours” [|Jaon Donovan] n-o recunoaşte, şi o ceartă între cântăreaţă şi sora ei, [|Danii].[|[61]] Programul a avut un rating mare, de 5.03 milioane. [|[62]]Minogue a apărut şi în filmul documentar [|White Diamond], care cuprindea reîntoarcerea ei pe scenă în timpul turneului din 2006, [|Showgirl Homecoming Tour]. A fost lansat pe DVD în decembrie 2007.[|[63]] 

Viaţa personală
În 1990 Minogue a avut o relaţie cu vocalistrul trupei [|INXS], Michael Hutchence, care i-a dus mai departe încercările ea a fi acceptată de o audienţă matură. Acesta a declarat că hobby-ul lui preferat era „s-o corupă pe Kylie”, compunând melodia „Suicide Blonde” a trupei pentru ea. În 1997, Minogue s-a implicat într-o relaţie cu fotograful francez Stephane Sednaoui, care a descris-o ca fiind o combinaţie între „o gheişă şi supereroină manga”. Acesta i-a făcut fotografii care i-au evidenţiat cântăreţei partea glamour, cu scopul de a atrage o nouă audienţă, aceasta inspirându-se din artişi ca [|Shirley Manson] şi [|Garbage], [|Bjork] şi [|U2], dar şi de muzicieni pop japonezi precum Pizzicato Five şi Towa Tei (cu care a colaborat pentru melodiile „[|GBI:German Bold Italic]” şi „[|Sometime Samurai]”). Relaţiile ei, inclusiv cea încheiată cu [|actorul] francez [|Olivier Martinez], au apărut pe prima pagină a ziarelor. În februarie 2008, au apărut multe zvonuri în presă despre o nouă relaţie între Minogue şi Martinez când au fost văzuţi împreună în [|Paris]. Acestea spuneau că cei doi vorbeau despre o posibilă reuniune şi începerea unei familii, dar cântăreaţa a negat zvonurile. Minogue a declarat: „Am luat cina cu fostul meu iubit, şi deodată există o dezbatere dacă vom avea o familie sau nu. Nici măcar n-am vorbit de aşa ceva.” 

Cancerul mamar
Anunţul care anunţa anularea turneului Diagnosticarea [|cancerului la sân] a cântăreţei a dus la amânarea restului turneului, şi retragerea ei in festivalul Glastonbury. Spitalizarea şi tratamentel ei în [|Melbourne] a rezultat într-o scurtă dar intensă perioadă de publicitate, în special în [|Australia], unde prim-ministrul [|John Howars] şi-a declarat susţinerea faţă de Minogue. Minogue a intrat în operaţie pe 21 mai 2005 la spitalul privat Cabrini din [|Malvern]. Prieteni precum [|Olivia Newton-John] (supravieţuitoare a aceleaşi boli) le-a zis fanilor şi jurnaliştilor să respecte intimitatea cântăreţei. La scurt timp, Minogue a început să facă [|chimoterapie], ca parte a tratamentului de însănătoşire. Minogue a făcut o declaraţie publică, mulţumind fanilor pentru sprijin, sfătuindu-i să nu-şi facă griji. Pe 8 iulie 2005, şi-a făcut prima apariţie în public după operaţie, vizitând o secţie pentru copii bolnavi de cancer a spitalului Melbourne Royal Children. S-a reîntors în [|Franta] unde şi-a terminat tratamentul la institului Gustave-Roussy, de lângă Paris. În decembrie 2005, Minogue a lansat un single valabil doar digital, „[|Over the Rainbow]”, înregistrare live din turneul Showgirl. La începutul anului 2006, ziarele au publicat ştiri conform cărora Minogue a început să lucreze la un nou proiect, şi că se simte mai bine. În iunie 2006, a început să lucreze la noul album, colaborând cu [|Scissor Sisters], Steve Anderson, Richard Stannard, Johnny Douglas şi Ash Tomas, în acelaşi timp făcând pregătiri pentru a continua turneul, schimbându-i numele în Showgirl Homecoming Tour. Cartea ei pentru copii, The Showgirl Princess, scrisă în perioada de convalescenţă, a fost publicată în octombrie 2006, iar parfurmul ei, „Darling” a fost lansat în noiembrie. La reîntoarcerea ei în Australia pentru turneu, a comparat lupta ei cu cancerul cu o bombă nucleară. Când a apărut în emisiunea Ellen Degeneres Show în [|Statele Unite], Minogue a vorbit despre cum cancerul ei nu fusese depistat iniţial, declarând „Doar pentru că cineva este într-un halat alb şi foloseşte instrumente medicale mari, nu înseamnă neapărat că au dreptate”, dar mai târziu a vorbit cu respect în referire la doctori. 

Imaginea şi statutul de celebritate
De-a lungul vieţii profesionale, Minogue a fost un subiect mereu prezent în viata presei, atât în Marea Britanie cât şi în Australia, chiar şi atunci când succesul ei a fost fluctuant. Eforturile ei de a fi luată în serios ca muzician au fost uneori împiedicate de poziţia sa, care atrage multă atenţie şi publicitate, după cum nota publicaţia „The Australian”, care scria în 1997: „când trebuie să porţi după tine o imagine de dimensiunea celei pe care o are Kylie, este greu ca muzica pe care o produci să se ridice la nivelul publicităţii acerbe, mai cu seamă într-o ţară care nu se prea dă în vânt după pop.” Minogue este considerată o [|icoană gay], datorită comentariilor de genul: „Nu sunt o icoană gay obişnuită. Nu au fost tragedii în viaţa mea, numai îmbrăcăminte tragică”. Cu toate că este considerată o icoană gay datorită în special costumelor şi al încrederii sexuale, aceasta a interpretat adesea la evenimente gay, şi a susţinut evenimentele anti SIDA şi drepturile homosexualilor. Dansatorii ei au apărut adesea purtând pantofi de damă cu toc, machiaj, sau dansând cu alţi bărbaţi. Cântăreaţa a spus că fanii ei gay au fost alături de ea încă din 1989, ramănându-i loiali, explicând: „Audienţa mea gay a fost cu mine de la început...într-un fel m-au adoptat.” Kylie în videoclipul "Did It Again" După ce a jucat rolul „fetei din vecini” la începutul carierei, Minogue a început să abordeze teme adulte: o relaţie matură în „[|Better the Devil You Know]”, [|lesbianism] şi [|transexuali] în „[|What Do I Have to Do]”, linie erotică în „[|Confie in Me]” şi [|prostituţie] în „[|On a Night Like This]”. A purtat costume sumare în multe dintre videoclipurile sale, cele mai cunoscute fiind cele din „[|Spinning Around]” şi „[|Can't Get You Out of My Head]”. Şi-a satirizat imaginea în unele clipuri, notabil în „[|Did It Again]”, unde patru din imaginile importante din cariera ei, „Indie Kylie”, „Dance Kylie”, „Sex Kylie” şi „Kylie dulce”, luptându-se pentru supremaţie. Schimbările de imagini şi sexualitatea debordantă au dus la critici, fiind comparată cu [|Madonna]. În 1993, Baz Luhrmann i-a făcut cunoştinţă artistei cu fotograful Bert Stern, cunoscut pentru lucrările sale cu [|Marilyn Monroe]. Stern a fotografiat-o în [|Los Angeles], şi comparând-o cu Monroe a zis că „are o vulnerabilitate similară”. În ciuda succesului comercial, şi acceptarea ei ca [|sex simbol], sexualitatea ai a fost criticată, criticii considerând că se foloseşte de trupul ei pentru a ascunde lipsa talentului. A fost descrisă de unii ca fiind „drăguţă, dar lipsită de talent”. Miki Berenyi din formaţia [|Lush] a zis că „...e păcat că are atâta credibilitate când sunt atât de multe femei cu sute de ori mai multe talent”. La [|premiile Q pentru muzică] din 2007, la care Minogue a câştigat premiul //Q Idol//, Ian Brown, fostul solist al formaţiei [|The Stone Roses], a atacat-o verbal pe aceasta, spunând: „Sincer, nu ştiu ce caută Kylie la un eveniment legat de muzică. Nu cred că e drăguţă. Nu cred că arată bine. Muzica ei e gunoi - face muzică pentru copii. Îmi pare rău dacă pare că o pun la pământ, dar sunt mulţti care fac muzică, şi ea nu este unul dintre ei”. Minogue a vorbit adesea despre stabilitatea din echipa cu care lucrează. Părinţii ei, Ron şi Carol Minogue, sunt implicaţi în cariera acesteia; mama ei i-a fost alături în fiecare turneu, iar tatăl, contabil, este consilier financiar. Stock, Aitken & Waterman, alături de managerul care a impresarit-o din 1987, au făcut comentarii cum că artista ar fi fost „făcută la comandă”, o afirmaţie parţial confirmată chiar de Minogue: „dacă ai semnat cu o casă de discuri, într-un fel cred că poţi spune că eşti fabricat. Eşti un produs şi vinzi un produs. Nu înseamnă că nu eşti talentat şi că nu poţi lua decizii despre ceea ce vei face, ceea ce nu vei face şi despre unde vrei să mergi. Într-un final, da, e numele meu, şi trebuie să-l promovez. Dar nu se poate fără o echipă. Aşa că încerc să lucrez cu cei mai buni oameni cu care pot, şi iau de la ei ceea ce pot. Sper, ceea ce e mai bun.” William Baker a comparat statutul ei de [|sex simbol] cu o sabie cu două tăişuri: „s-a folosit de sex appeal atât de mult, încăt acum eclipsează ceea ce este ea de fapt: o cântăreaţă pop.” În ianuarie [|2007], muzeul [|Madame Tussaud's] din [|Londra] a dezvelit noua statuie de ceară a artistei. Aceasta este a patra statuie de ceară a lui Minogue, şi numai [|Elisabeta a II-a a Regatului Unit] are mai multe modele create. Pe 23 noiembrie 2007, o statuie de bronz care o înfăţişa pe cântăraţă a sculptorului Peter Corlett a fost dezvelită pentu vizite permanente, în [|Melbourne]. Pentru a fi creată statuia, artistului i-a luat 3 luni, modelul fiind o ospătăriţă care avea aceleaşi dimensiuni ca Minogue. 

Modă
Minogue a primit credibilitate în lumea modei, datorită asocierii numelui ei cu cel al unor designeri celebri precum [|Jean Paul Gaultier] şi [|John Galliano], ultimul descriind-o ca fiind „o combinaţie între [|Lolita] şi [|Barbarella].” În [|1998], Minogue a fost model de lenjerie intimă pentru compania [|H&M]. Recent, a fost sursa de inspiraţie a aceleaşi firme pentru o ediţie limitată de costume de baie, apărând într-o reclamă, pentru a o promova. Colecţia a fost trimisă magazinelor în mai 2007, şi include [|bikini], [|eşarfe] şi [|costume de baie]. În [|2000], Minogue a cântat la ceremonia de închidere a [|Jocurile Olimpice de vară de la Sydney]. Creat de Michael Wilkinson, costumul lui Minogue, era alcătuit dintr-un [|corset] de [|mătase] [|roz], şi headdress acoperit cu diamante. Costumul este acum găzduit la muzeul Powerhouse din [|Sydney]. Cunoscută pentru flerul despre modă, Minogue a fost adăugată pe lista „Cele mai prost-îmbrăcate vedete” întocmită de [|PETA], după ce a fost văzută purtând o geantă din piele de [|piton]. În februarie 2008, cântăreaţa şi-a lansat al treilea pafum, „Showtime”, pe lângă propria colecţie de mobilă, „Kylie at Home”. 

Discografie

 * 1988: //[|Kylie]//
 * 1989: //[|Enjoy Yourself]//
 * 1990: //[|Rhythm of Love]//
 * 1991: //[|Let's Get to It]//
 * 1994: //[|Kylie Minogue]//
 * 1997: //[|Impossible Princess]//
 * 2000: //[|Light Years]//
 * 2001: //[|Fever]//
 * 2003: //[|Body Language]//
 * 2007: //[|X]//



Turnee

 * 1989: //[|The Hitman Roadshow/Disco in Dream]//
 * 1990: //[|Enjoy Yourself Tour]//
 * 1991: //[|Rhythm of Love Tour]//
 * 1991: //[|Let's Get to It Tour]//
 * 1998: //[|Intimate and Live Tour]//
 * 2001: //[|On a Night like This]//
 * 2002: //[|KylieFever]//
 * 2005: //[|Showgirl - The Greatest Hits Tour]//
 * 2006: //[|Showgirl - The Homecoming Tour]//
 * 2008: //[|KYLIEX2008]//



[|Premiile Grammy]

 * ~ An ||~ Categorie ||~ Înregistrare ||~ Rezultat ||
 * 2006 || Cea mai bună înregistrare dance || "[|I Believe in You]" || Nominalizat ||
 * 2005 || "[|Slow]" || Nominalizat ||^  ||
 * 2004 || "[|Come Into My World]" || **Câştigat** ||^  ||
 * 2003 || "[|Love at First Sight]" || Nominalizat ||^  ||

[|Premiile BRIT]

 * ~ An ||~ Categorie ||~ Înregistrare ||~ Rezultat ||
 * 2008 || Cea mai bună artistă internaţională || - || **Câştigat** ||
 * ^  || Album internaţional || "[|X]" || Nominalizată ||
 * 2005 || Cea mai bună artistă internaţională ||  || Nominalizată ||
 * 2003 || Cea mai bună artistă internaţională || N/A || Nominalizată ||
 * 2002 || Cel mai bun internaţional || "[|Fever]" || **Câştigat** ||
 * ^  || Cea mai bună artistă internaţională || - || **Câştigat** ||
 * ^  || Cel mai bun pop || "Fever" || Nominalizată ||
 * ^  || Cel mai bun videoclip britanic || "[|Kids]" (cu [|Robbie Williams]) || Nominalizată ||
 * 2001 || Cea mai bună artistă internaţională || - || Nominalizată ||
 * 1989 || Cea mai bună artistă internaţională || - || Nominalizată ||