cavaleri+si++cavalerism-Samuel+Nicoar

Pentru început intrarea in randurile cavalerilor este precedată de o lungă ucenicie în meseria armelor.La 18 sau 20 de ani cand se considera pregatit tânărul aspirant participa la o ceremonie de initiere.Ulterior, el intra în familia razboinicilor profesionisti de la castelu, cu acceptul seniorului care, in acesta imprejurare, îi daruia un harasament:Era apoi unor incercări menite să-I demonstreze pblic capacitatile de luptator.Mai tarziu, o dată devenit cavaler, îsi continua antrnamentele si participa la aventurile militare ale sniorului, desfasurate In fiecare primavară.In restul timpului, vanatoarea sau turnirele erau preocuparile de capatâi.
 * Preview referat "Cavaleri si cavalerism - lumea feudala" :**

Într-o vreme nesigură,dominată de absenta unei puteri centrale, cavalerii întretin violenta, jaful si agresiunea.Raporturile dintre seniorii de puteri egale sunt de multe ori încălcate.Singura garantie pentru a pastra sub control situatia este trupa de cavaleri din jurul castelanilor. Pe de alta parte, orice act de violentă a unui vasal care nu lezează direct interesele seniorului nu poate fi pedepsit de acesta.În situatia dată victimele nu au alta cale decât răzbunarea impotriva agresorului si a bandei care l-a însotit.Se desfăsoară astfel rayoaie intermediabile, care nu se sfârsesc decât atunci când rivalii si familiile lor sunt exterminati în totalitate. Fată de acestă luptă permanentă, care dezorganizează societatea si îi distruge resursele, Biserica, singura institutie a autoriătii în epocă, a luat atitudine.Crestinarea cavalerilor, îndepartarea lor de atât de costisitoarele conflicte fraticide si dirijarea lor spre razboiul sfânt este cea mai impotantă opera a sa în secolul al XI-lea. Astfel, treptat, Biserica se implica în ceremonia de învestire, binecuvănteză armele, restrânge dreptul de luptă stabilindu-l exclusiv în acele zile când nu sunt asociate cu o sărbătoare religioasă.Cavalerii inteleg că functia si privilegiile le impun si anumite îndatoriri:aflati acum în slujba lui Dumnezeu, mai au derptul să lupte doar înpotriva dusmanilor săi si ăn favoarea celor săraci.Războaiele sfinte (cruciadele) puteu astfel să începă.

Secolul al XII-lea a adus si alte schimbari importante.Domeniul, orasele infloritoare si comertul reactivat produc numeroase venituri.Devine posibil pentru unii, să aiba mereu masa pusă, să întretina o armată de tovarăsi de luptă, într-un cuvânt să asocieze bogătia si prosperitatea cu calitatea de nobil.

Placerea pntru exercitii fizice grele si primejdioase, pentru vânătoare si turnir si chiar pentru războaie a rămas la fel de vie. O dovedesc intre altele si perfectiunile aduse tinutei de luptă si tacticii.Corpul este mai mult protejat greutatea armamentului a crescut si pentru că nu se mai putea da jos de pe cal cavalerul este obligat să lupte in sarje succesive cu lancea. Participarea cavalerilor la războaiele sfinte, in orient sau în Spania, sub steagurile Bisericii, a consolidat crestinarea acestui corp ofiteresc si i-a schimbat năravurile. Bravirii si loialitatii li su adougat ca valori supreme ale cavalerismului, protectia celor slabi si oprimati si repararea tuturor nedreptătilor.În acelasi tump, asupra vietii de fiecare zi a nobililor-cavaleri bogătia îsi pune amprenta, modificand interioarele, vestimentatia si alimentatia zilnică.Mobilele decoreză spatiul, bijuteriile îmbogătesc oamenii.Dispretul pentru cultură dispare treptat o data ce prezenta clericilor se face resimtită în castelele seniorale.

Se naste astfel, sub influiente multiple o nouă clasă nobiliară, mai educată, mai rafinată si mai cultivată decât predecesoarele ei.Câstigînd în timp drepturi, cavaleri tind să le lase mostenire si aspiră să se identifice cu nobilimea.Pe de altă parte ideologia cavalerismului exercită o mare fascinatie asupra celorlalti membrii ai societătii. Acestă nouă lume se arată foarte dornică de manifestări literare de poezie si muzică.Subiectul principal a multor incercări artistice ale timpului îl constituie cavalerul si valorile pe care le exprimă modelul său.Astfel, în nordul Fantei se compun pe gustul pblicului poieme epice (Chansons de geste)care aduc în atentie un personaj personal din trecut, fără prea mare respect pentru adevărul istoric.Cel mai celebru Cântecul lui Roland, înfătiseaza în 4000 de versuri luptele de la Roncevaux, unde ariergarda regelui fanc Carol,a fost masacrată de basci (778).Faptul de mai sus este reconstituit doar în măsura în care pune în valoare virtutile răzvoinice, datoria vasalului fată de senior, atasamentul fată de locurile unde s-a născut, teme care interesau si făceau plăcere.În acelasi timp in sudul Frantei se remarcă poezia lirică, preferinta pentru un subiect amoros przentat cu gratie si cu idealism, uneori si într-o notă satirică.Versurile sunt suportul unor cântece interpretae de jongleuri, care le însotesc cu dansuri amuzante si tot felul de scamatorii.