Sinoadele+ecumenice-+Sipos+Stelian

SINODELE ECUMENICE: Primul Sinod Ecumenic a fost convocat de Împaratul Constantin cel Mare, pe 20 mai 325. Sinodl s-a întrunit la Nicaea, în provincia Bitinia din Asia Mica, fiind deschis oficial chiar de catre Constantin. Sinodl a adoptat 20 de hotarâri, inclusiv Crezul de la Nicaea (prezentat mai jos), Canonul Sfintei Scripturi (Biblia) si a stabilit tinerea Pastilor. Principalul motiv pentru convocarea lui a fost controversa ariana. Arius, un preot din Alexandria, sustinea ca Iisus Hristos a fost creat de Dumnezeu, negând astfel divinitatea lui Hristos. Arius argumenta ca daca Iisus a fost nascut, atunci a existat o vreme în care El nu a existat; iar daca a El a devenit Dumnezeu, atunci a existat o vreme în care El nu a fost Dumnezeu. Intentia initiala a lui Arius era sa raspunda unei alte erezii, prin care se facea confuzie între cele trei persoane ale Sfintei Treimi (sabelianism).
 * ** Primul Sinod Ecumenic **

=Al doilea Sinod Ecumenic= Al doilea Sinod Ecumenic a fost convocat de Împaratul Teodosie I la Constantinopol, în 381, la care au participat 150 de episcopi. Teodosie s-a dovedit un aparator al credintei ortodoxe, iar intentia lui cu convocarea Sinodlui a fost eradicarea completa a arianismului si condamnarea lui Macedonie si a lui Apolinarie, formulând învatatura despre unitatea Sfintei Treimi si deplina umanitate a lui Hristos. Macedonie învata ca Sfântul Duh nu este o persoana („hypostasis”), ci o simpla putere („dynamos”) a lui Dumnezeu, afirmând deci ca Duhul Sfânt este inferior Tatalui si Fiului. Sinodl a condamnat învatatura lui Macedonie si a formulat învatatura despre Sfânta Treime. Aceasta învatatura afirma ca exista „un Dumnezeu în trei ipostasuri”, proclamând ca Duhul Sfânt este Dumnezeu, egal cu Tatal si cu Fiul, de aceeasi fiinta cu Acestia. Aceasta a devenit baza învataturii crestine.

=Al treilea Sinod Ecumenic= Al treilea Sinod Ecumenic a fost convocat la Efes în 431, de catre Împaratul Teodosie. Sinodl a condamnat învatatura lui Nestorie, Arhiepiscopul Constantinopolului, care învata ca în Hristosul întrupat au existat doua persoane separate, una divina si una omeneasca. Nestorie accentua firea omeneasca a lui Hristos în dauna firii divine, învatând ca Fecioara Maria nascuse un om (pe Iisus Hristos) si nu pe Dumnezeu („Cuvântul" sau Fiul lui Dumnezeu). Logosul (sau „Cuvântul") doar ar fi locuit în Hristos, ca într-un templu. Hristos deci ar fi fost doar un „purtator de Dumnezeu”. Aceasta învatatura era vadit contrara învataturii ortodoxe prin care Hristosul întrupat era o singura Persoana, Dumnezeu si Om î acelasi timp.

=Al patrulea Sinod Ecumenic= Acest Sinod a fost convocat în 451 la Calcedon, în partea asiatica a Constantinopolelui, de catre Împaratul Marcian si sotia lui Pulcheria. Trebuia dezbatuta o alta controversa privind persoana lui Hristos. Eutih, un arhimandrit din Constantinopol, sustinea ca firea umana (mai putin desavârsita) a lui Hristos ar fi fost complet absorbita de firea Sa divina, cele doua firi fiind astfel confundate într-una. Prin aceasta unire, Eutih sustinea ca Hristos ar fi avut o singura fire. Aceasta erezie s-a numit „monofizitism” („o singura fire”). Sinodl a condamnat aceasta învatatura si a stabilit ca au existat doua firi desavârsite în una persoana a lui Hristos, unite „în mod neamestecat, neschimbat, nedespartit si neîmpartit".

=Al cincilea Sinod Ecumenic= Al cincilea Sinod Ecumenic s-a tinut la Constantinopol, în 553, fiind convocat de Împaratul Iustinian I. Controversa monofizita continuase dupa condamnarea lui Eutih si dupa emiterea Marturisirii de la Calcedon. Disputele personale dintre episcopi si amestecul Statului în problemele teologice si bisericesti au dus la o situatie nefericita în Biserica, situatie pe care nici macar autoritatea si influenta lui Iustinian nu a putut-o solutiona.

=Al saselea Sinod Ecumenic= Al saselea Sinod Ecumenic s-a tinut la Constantinopol în 680, fiind convocat de Împaratul Constantin IV Pogonatos. La el au participat 170 de episcopi. În ciuda hotarârilor celui de-al cincilea Sinod Ecumenic, a legilor stricte si a masurilor represive luate împotriva lui, monotelismul („o singura voie”) a continuat sa produca tulburare în Biserica si în Stat. El a constituit temelia pentru crearea unor biserici noi si independente, cum ar fi cea armeana, cea etiopiana si a altora.

=Al saptelea Sinod Ecumenic= Acest Sinod a dezbatut în principal controversa referitoare la icoane si la locul lor în închinarea ortodoxa. El a fost convocat la Nicaea în 787, de catre Împarateasa Irina, la cererea lui Trasie, Patriarhul de Constantinopol. La el au participat 367 de episcopi. Mai înainte cu aproape o suta de ani, controversa iconoclasta (împotriva icoanelor) zguduise înca o data temelia Bisericii si a Statului în Imperiul Bizantin. Excesele religioase si minunile atribuite icoanelor de catre unii membrii ai societatii au facut ca cinstirea icoanelor si închinarea ce i se cuvenea numai lui Dumnezeu sa aduca a idolatrie. Aceasta a generat la rândul ei cealalta extrema, prin care iconoclastii au eliminat complet icoanele din viata liturgica a Bisericii. Iconofilii considerau ca icoanele serveau la pastrarea învataturilor doctrinare ale Bisericii. Ei vedeau icoanele ca fiind modul dinamic al omului de exprimare a divinului prin arta si frumusete.