AR_referat+istorie-antichitatea

ANTICHITATEA
Cele mai vechi triburi cunoscute dupa izvoarele scrise in spatiul Carpato-Nistrean sunt tracii - cei mai indepartati stramosi ai romanilor. Tracii. Neamul tracilor era de origine indo-europeana si facea parte din sirul celor mai vechi popoare din Europa. Pentru prima data, tracii sunt mentionati de catre Homer in nemuritorul poem "Iliada" la sfarsitul mileniului II a.Chr. Conform datelor arheologice insa, civilizatia tracica este atestata incepand cu secolele XVIII-XVI a.Chr. Tracii erau un popor cu o cultura deosebita. Din timpurile stravechi ei erau slaviti drept oameni iubitori de poezie, cantec, dans, a diferitor stiinte etc. Poezia traca, in rand cu cantecul si dansul au influentat substantial inceputurile poeziei elene si au determinat aparitia teatrului. Influenta traca asupra civilizatiei grecesti este consemnata de mitologia antica, care ii considera drept intemeietori ai poeziei grecesti pe Musaios, Orfeu, Linos si Tamiris, toti de origine traca. Conform "Istoriei" lui Herodot, tracii reprezentau unul dintre cele mai numeroase popoare din antichitate. Civilizatia tracilor ocupa spatiul carpato-balcano-ponic, avand drept axa centrala fluviul Dunarea. Mediul geografic a determinat impartirea lumii trace in doua grupari mari: tracii de sud si tracii de nord. Geto-dacii. Dintre tracii de nord cele mai dezvoltate sau dovedit a fi triburile getilor si dacilor. Numele acestor doua triburi cu timpul au devenit generice pentru toti tracii de nord. Denumirea de geti era folosita, de regula, de catre greci, iar cea de daci de catre romani. Pe parcursul secolelor VI-I i.e.n. aceste semintii au reusit sa-i stranga in jurul lor pe toti tracii septentrionali, formand statul Dacia, care a fost cel mai mare stat al tracilor din toate vremurile. Geto-dacii din punct de vedere etno-lingvistic reprezentau un popor unitar, care vorbea aceeasi limba, avea aceeasi provenienta, aceleasi obiceiuri si credea in aceleasi zeitati. Limba geto-dacilor se deosebea de limba tracilor de sud, constituind, cel putin, un dialect aparte. Din limba geto-dacilor la etapa contemporana s-au pastrat cateva sute de denumiri de localitati (toponime), mai mult de 30 denumiri de rauri (hidronime), circa 1150 antroponime si 160 cuvinte folosite in vorbirea curenta. Virtutile geto-dacilor. Geto-dacii, dupa cum remarcau insasi autorii antici, reprezentau un popor cu calitati morale inalte si virtuti deosebite. Ei erau cinstiti, curajosi, iubitori de libertate. Aceste caracteristici ale geto-dacilor erau cunoscute departe de hotarele Daciei, inclusiv in Grecia si Roma. In acest context, parintele istoriei Herodot i-a numit pe geti "cei mai viteji si cei mai drepti dintre traci". Aceste calitati, cu o deosebita putere s-au manifestat in diferite perioade ale istoriei geto-dace: in sec. VI a.Chr. in luptele cu regele Darius I al Persiei, in sec. IV-III in luptele cu regele macedonean Lisimah, iar in sec. I a.Chr. - sec. II p.Chr. in luptele contra expansiunii romane cand geto-dacii au demonstrat un sacrificu enorm, care in final a fost invesnicit chiar de catre invingatori prin doua monumente impresionante ale antichitatii: Tropaeum Traini si Columna lui Traian. Cetatile geto-dace. Asezarile geto-dace erau de doua tipuri: asezari nefortificate si asezari fortificate - cetati, cele din urma fiind nominalizate de catre bastinasi DAVE. In secolele VI-III i.e.n. cele mai multe cetati geto-dacice se aflau in partea centrala si de nord a spatiului Carpato-Nistrean. In aceasta regiune sant cunoscute peste 160 cetati geto-dacice. O buna parte din aceste fortificatii se afla de-a lungul raului Nistru, inclusiv pe malul stang. Cele mai cunoscute cetati geto-dacice din acest spatiu sunt: Cotnari-Catalina (jud. Iasi, Rom.), Stancesti (jud. Botosani, Rom.), Brad, Racatau (jud. Bacau, Rom.), Poiana (jud. Galati, Rom.), Rudi, Iorjnita (jud. Soroca, RM), Rascov, Caterinovca, Cunicea, (jud. Dubasari, RM), Saharna, Mateuti, Butuceni, Trebujeni-Potarca (jud. Orhei, RM), Hansca (jud. Lapusna, RM), Orlovca (reg. Reni, Ucr.) etc. Incepand cu secolul II i.e.n. cetatile geto-dacice se concentreaza in muntii Carpati. O importanta deosebita in secolul I i.e.n. au avut-o cetatile din Carpatii de sud-vest, din munti Orastiei (jud. Hunedoara). Aici se gasea un mare centru militaro-politic si religios, alcatuit din capitala Daciei, Sarmizegetusa si o serie de fortificatii, cum sunt cele de Costesti, Blidaru, Piatra-Rosie, Banita, Capalna etc. Acest centru la inceputul erei noastre a reprezentat inima Daciei unde au carmuit cei mai de seama regi. In lucrarile autorilor greci si romani au fost pomenite cateva zeci de cetati geto-dacice, printre care: Clepidava, Mettonium - in regiunea Nistrului superior, Petrodava, Piroboridava - in bazinul Siretului, Sucidava, Buridava, Pelendava, Ramidava - in Muntenia, Cumidava - in Carpati etc. Regatele getilor. Incepand cu mijlocul mileniului I a.Chr. la triburile geto-dace, in urma procesului de descompunere a relatiilor gentilice, apar formatiuni politice desemnate de catre autorii antici drept regate. Regatele geto-dace uneau unul sau cateva triburi conduse de un rege, numit de catre greci basileu. . Cel mai vechi regat getic cunoscuta dupa surse scrise poate fi considerata formatiunea militaro-politica a getilor de la gurile Dunarii, care pe la anul 514 a.Chr. a opus o rezistenta darza regelui Persiei Darius I, care trecea prin zona spre Scitia din nordul Marii Negre. Datele arheologice demonstreaza, ca in sec. IV-III a.Chr., la rasarit si la sud de Carpati existau un sir de formatiuni militaro-politice, care inglobau zeci de asezari fortificate. Deosebit de impresionante sunt cetatile getice de la rasarit de Carpati, care in multe cazuri se caracterizeaza prin dimensiuni enorme si multiple valuri de aparare. <br /vvvv