In+inima+Naturii+-+Andreea+Cuciulan

media type="custom" key="534463"media type="custom" key="543805" Imi aduc aminte ca demult, cand aveam opt ani am fost cu bunicul meu intr-o padure imensa unde toata ziua amandoi am cutreierat-o. Stateam impreuna cu bunicul meu sub umbra unui copac, unde el imi spunea niste povesti minunate despre zilele in care el era la randul lui un copil mic ,imi povestea despre vechea lui scoala, despre profesori, despre timpul liber pa care si-l petrecea cu prietenii lui. Padurea era strabatuta de dungiile de lumina care o faceau sa para ca un altar.Aerul proaspat era umplut de un miros patrunzator care iti stimulau simturiile.Padurea era o padure mai rara, doar din arbori de tei.Teiul este un arbore foarte decorativ:avand coaja neteda, argintie, si pareau ninsi de puzderia florilor de ceara. Drumul pe care mergeam povestiind si admirand, era o adevarata alee taiata parca in desisul unui imens parc.Cununa arboriilor se imbina deasupra noastra lasand abia o dunga de cer senin, ca o carare ingusta spre spatiul stralucitor.Era atat de multa mireasma de flori de tei, cand abia simtita, cand ametitoare, cum n-am mai intalnit nicaieri pana atunci. In alai de cantec de pasari, in zumzet de albine care le tine isonul, in miros de flori, calatorea amandoi, nepoata si bunic, prin spatii nepamantesti. La inceput cateva acorduri mai discrete ale harpei vantului incearca sa prefateze preludiul fantasticului si ametitorului dans al floriilor de tei, care in curand se va dezlantui.Minusculii dansatori, obligatoriu in galben, s-au dezlantuit in cea mai fantastica feerie a dansatoriilor.Obosite floriile de tei aluneca lin cautand odihna pe pamantul proaspat. Seara, uriasul cer, isi aprinde policandrul ca-ntr-o imensa sala de dans, iar noi, bunic si nepoata, ne indreotam cu pasi obositi, tinandu-ne de mana, spre caminul care ne asteapta, unde ne vom odihni, iar in ziua urmatoare vom porni intr-o alta drumetie, pe un alt drum ....