Caveleri++si+cavalerism+-+Stefanut+Mirel

Centrul lumi feudale este castelul, iar cei de care seniorul se slujeste pentru a-si exercita drepturile si puterea sunt cavalerii.In aceasta situatie intra initial categorii foarte diverse:marii seniori, printi si castelani, seniorii desinatori de proprietati mari si mijlocii, din radurile carora provin cemai multi cavaleri,si in fine luptatori lipsitii de pamant, dar care locuiesc la castel si sunt familiarii seniorului. Respectul fata de acelasi cod de valori ii aproprie pe toti acesti oameni,impotriva diferentelor dintre ei, deosebindu-I intr-un ordin distinct. Razboinicii-cavaleri cultiva vitejia, capacitatea de a-si proba forta fizica in luptesi loialitate, schimbul de servicii, obligatia de a nu trada si de-a ajuta rovaratul in lupta, larghetea, dispretul fata de bogatie, refuyul de a strange si usurinta de a risipi.Mai presus de toate este insa onoarea- datoria de a lupta pentru respectabilitatea celuilalt. Pentru inceput intrarea in randurile cavalerilor este precedata de o lunga ucenicie in meseria armelor.La 18 sau 20 de ani cand se considera pregatit tanarul aspirant participa la o ceremonie de initiere.Ulterior, el intra in familia razboinicilor profesionisti de la castelu, cu acceptul seniorului care, in acesta imprejurare, ii daruia un harasament:Era apoi unor incercari menite sa-I demonstreze pblic capacitatile de luptator.Mai tarziu, o data devenit cavaler, isi continua antrnamentele si participa la aventurile militare ale sniorului, desfasurate In fiecare primavara.In restul timpului, vanatoarea sau turnirele erau preocuparile de capatai. Intr-o vreme nesigura,dominata de absenta unei puteri centrale, cavalerii intretin violenta, jaful si agresiunea.Raporturile dintre seniorii de puteri egale sunt de multe ori incalcate.Singura garantie pentru a pastra sub control situatia este trupa de cavaleri din jurul castelanilor. Pe de alta parte, orice act de violenta a unui vasal care nu lezeaza direct interesele seniorului nu poate fi pedepsit de acesta.In situatia data victimele nu au alta cale decat razbunarea impotriva agresorului si a bandei care l-a insotit.Se desfasoara astfel rayoaie intermediabile, care nu se sfarsesc decat atunci cand rivalii si familiile lor sunt exterminati in totalitate. Fata de acesta lupta permanenta, care dezorganizeaza societatea si ii distruge resursele, Biserica, singura institutie a autoriatii in epoca, a luat atitudine.Crestinarea cavalerilor, indepartarea lor de atat de costisitoarele conflicte fraticide si dirijarea lor spre razboiul sfant este cea mai impotanta opera a sa in secolul al XI-lea. Astfel, treptat, Biserica se implica in ceremonia de investire, binecuvanteza armele, restrange dreptul de lupta stabilindu-l exclusiv in acele zile cand nu sunt asociate cu o sarbatoare religioasa.Cavalerii inteleg ca functia si privilegiile le impun si anumite indatoriri:aflati acum in slujba lui Dumnezeu, mai au derptul sa lupte doar inpotriva dusmanilor sai si an favoarea celor saraci.Razboaiele sfinte (cruciadele) puteu astfel sa incepa. Secolul al XII-lea a adus si alte schimbari importante.Domeniul, orasele infloritoare si comertul reactivat produc numeroase venituri.Devine posibil pentru unii, sa aiba mereu masa pusa, sa intretina o armata de tovarasi de lupta, intr-un cuvant sa asocieze bogatia si prosperitatea cu calitatea de nobil. Placerea pntru exercitii fizice grele si primejdioase, pentru vanatoare si turnir si chiar pentru razboaie a ramas la fel de vie. O dovedesc intre altele si perfectiunile aduse tinutei de lupta si tacticii.Corpul este mai mult protejat greutatea armamentului a crescut si pentru ca nu se mai putea da jos de pe cal cavalerul este obligat sa lupte in sarje succesive cu lancea. Participarea cavalerilor la razboaiele sfinte, in orient sau in Spania, sub steagurile Bisericii, a consolidat crestinarea acestui corp ofiteresc si i-a schimbat naravurile. Bravirii si loialitatii li su adougat ca valori supreme ale cavalerismului, protectia celor slabi si oprimati si repararea tuturor nedreptatilor.In acelasi tump, asupra vietii de fiecare zi a nobililor-cavaleri bogatia isi pune amprenta, modificand interioarele, vestimentatia si alimentatia zilnica.Mobilele decoreza spatiul, bijuteriile imbogatesc oamenii.Dispretul pentru cultura dispare treptat o data ce prezenta clericilor se face resimtita in castelele seniorale. Se naste astfel, sub influiente multiple o noua clasa nobiliara, mai educata, mai rafinata si mai cultivata decat predecesoarele ei.Castigind in timp drepturi, cavaleri tind sa le lase mostenire si aspira sa se identifice cu nobilimea.Pe de alta parte ideologia cavalerismului exercita o mare fascinatie asupra celorlalti membrii ai societatii. Acesta noua lume se arata foarte dornica de manifestari literare de poezie si muzica.Subiectul principal a multor incercari artistice ale timpului il constituie cavalerul si valorile pe care le exprima modelul sau.Astfel, in nordul Fantei se compun pe gustul pblicului poieme epice („Chansons de geste”)care aduc in atentie un personaj personal din trecut, fara prea mare respect pentru adevarul istoric.Cel mai celebru „Cantecul lui Roland”, infatiseaza in 4000 de versuri luptele de la „Roncevaux”, unde ariergarda regelui fanc Carol,a fost masacrata de basci (778).Faptul de mai sus este reconstituit doar in masura in care pune in valoare virtutile razvoinice, datoria vasalului fata de senior, atasamentul fata de locurile unde s-a nascut, teme care interesau si faceau placere.In acelasi timp in sudul Frantei se remarca poezia lirica, preferinta pentru un subiect amoros przentat cu gratie si cu idealism, uneori si intr-o nota satirica.Versurile sunt suportul unor cantece interpretae d Centrul lumi feudale este castelul, iar cei de care seniorul se slujeste pentru a-si exercita drepturile si puterea sunt cavalerii.In aceasta situatie intra initial categorii foarte diverse:marii seniori, printi si castelani, seniorii desinatori de proprietati mari si mijlocii, din radurile carora provin cemai multi cavaleri,si in fine luptatori lipsitii de pamant, dar care locuiesc la castel si sunt familiarii seniorului. Respectul fata de acelasi cod de valori ii aproprie pe toti acesti oameni,impotriva diferentelor dintre ei, deosebindu-I intr-un ordin distinct. Razboinicii-cavaleri cultiva vitejia, capacitatea de a-si proba forta fizica in luptesi loialitate, schimbul de servicii, obligatia de a nu trada si de-a ajuta rovaratul in lupta, larghetea, dispretul fata de bogatie, refuyul de a strange si usurinta de a risipi.Mai presus de toate este insa onoarea- datoria de a lupta pentru respectabilitatea celuilalt. Pentru inceput intrarea in randurile cavalerilor este precedata de o lunga ucenicie in meseria armelor.La 18 sau 20 de ani cand se considera pregatit tanarul aspirant participa la o ceremonie de initiere.Ulterior, el intra in familia razboinicilor profesionisti de la castelu, cu acceptul seniorului care, in acesta imprejurare, ii daruia un harasament:Era apoi unor incercari menite sa-I demonstreze pblic capacitatile de luptator.Mai tarziu, o data devenit cavaler, isi continua antrnamentele si participa la aventurile militare ale sniorului, desfasurate In fiecare primavara.In restul timpului, vanatoarea sau turnirele erau preocuparile de capatai. Intr-o vreme nesigura,dominata de absenta unei puteri centrale, cavalerii intretin violenta, jaful si agresiunea.Raporturile dintre seniorii de puteri egale sunt de multe ori incalcate.Singura garantie pentru a pastra sub control situatia este trupa de cavaleri din jurul castelanilor. Pe de alta parte, orice act de violenta a unui vasal care nu lezeaza direct interesele seniorului nu poate fi pedepsit de acesta.In situatia data victimele nu au alta cale decat razbunarea impotriva agresorului si a bandei care l-a insotit.Se desfasoara astfel rayoaie intermediabile, care nu se sfarsesc decat atunci cand rivalii si familiile lor sunt exterminati in totalitate. Fata de acesta lupta permanenta, care dezorganizeaza societatea si ii distruge resursele, Biserica, singura institutie a autoriatii in epoca, a luat atitudine.Crestinarea cavalerilor, indepartarea lor de atat de costisitoarele conflicte fraticide si dirijarea lor spre razboiul sfant este cea mai impotanta opera a sa in secolul al XI-lea. Astfel, treptat, Biserica se implica in ceremonia de investire, binecuvanteza armele, restrange dreptul de lupta stabilindu-l exclusiv in acele zile cand nu sunt asociate cu o sarbatoare religioasa.Cavalerii inteleg ca functia si privilegiile le impun si anumite indatoriri:aflati acum in slujba lui Dumnezeu, mai au derptul sa lupte doar inpotriva dusmanilor sai si an favoarea celor saraci.Razboaiele sfinte (cruciadele) puteu astfel sa incepa. Secolul al XII-lea a adus si alte schimbari importante.Domeniul, orasele infloritoare si comertul reactivat produc numeroase venituri.Devine posibil pentru unii, sa aiba mereu masa pusa, sa intretina o armata de tovarasi de lupta, intr-un cuvant sa asocieze bogatia si prosperitatea cu calitatea de nobil. Placerea pntru exercitii fizice grele si primejdioase, pentru vanatoare si turnir si chiar pentru razboaie a ramas la fel de vie. O dovedesc intre altele si perfectiunile aduse tinutei de lupta si tacticii.Corpul este mai mult protejat greutatea armamentului a crescut si pentru ca nu se mai putea da jos de pe cal cavalerul este obligat sa lupte in sarje succesive cu lancea. Participarea cavalerilor la razboaiele sfinte, in orient sau in Spania, sub steagurile Bisericii, a consolidat crestinarea acestui corp ofiteresc si i-a schimbat naravurile. Bravirii si loialitatii li su adougat ca valori supreme ale cavalerismului, protectia celor slabi si oprimati si repararea tuturor nedreptatilor.In acelasi tump, asupra vietii de fiecare zi a nobililor-cavaleri bogatia isi pune amprenta, modificand interioarele, vestimentatia si alimentatia zilnica.Mobilele decoreza spatiul, bijuteriile imbogatesc oamenii.Dispretul pentru cultura dispare treptat o data ce prezenta clericilor se face resimtita in castelele seniorale. Se naste astfel, sub influiente multiple o noua clasa nobiliara, mai educata, mai rafinata si mai cultivata decat predecesoarele ei.Castigind in timp drepturi, cavaleri tind sa le lase mostenire si aspira sa se identifice cu nobilimea.Pe de alta parte ideologia cavalerismului exercita o mare fascinatie asupra celorlalti membrii ai societatii. Acesta noua lume se arata foarte dornica de manifestari literare de poezie si muzica.Subiectul principal a multor incercari artistice ale timpului il constituie cavalerul si valorile pe care le exprima modelul sau.Astfel, in nordul Fantei se compun pe gustul pblicului poieme epice („Chansons de geste”)care aduc in atentie un personaj personal din trecut, fara prea mare respect pentru adevarul istoric.Cel mai celebru „Cantecul lui Roland”, infatiseaza in 4000 de versuri luptele de la „Roncevaux”, unde ariergarda regelui fanc Carol,a fost masacrata de basci (778).Faptul de mai sus este reconstituit doar in masura in care pune in valoare virtutile razvoinice, datoria vasalului fata de senior, atasamentul fata de locurile unde s-a nascut, teme care interesau si faceau placere.In acelasi timp in sudul Frantei se remarca poezia lirica, preferinta pentru un subiect amoros przentat cu gratie si cu idealism, uneori si intr-o nota satirica.Versurile sunt suportul unor cantece interpretae de jongleuri, care le insotesc cu dansuri amuzante si tot felul de scamatorii. Sub semnul unei schmbari radicale a mentalitatii cavaleresti in atitudine fata de femeie, gragostea intra in viata societatii medievale isi precizeaza regulile si isi stabileste vocabularul.Cavalerul indragostit isi prezinta omagiul”doamnei sale” pe care dorese s-o castige cu vitejua si larghetea sa si s-o slijeasca cu loialitate.Ea este cea ce, in epoca, se defineste prin termenul curtoazie cu alte cuvinte arta de a face curte unei femei. Desi importanta sa a scazut foate mult in timp (cavaleria se mai pastreaza si astazi doar in armatele catorva state ale lumii), valorile pe care le-a impus cavalerismul raman in continuare valabile.Este mostenirea cea mai durabila a structurilor sociale medievale, care a influientat civilizatia europeana si care constituie inca un model. e jongleuri, care le insotesc cu dansuri amuzante si tot felul de scamatorii. Sub semnul unei schmbari radicale a mentalitatii cavaleresti in atitudine fata de femeie, gragostea intra in viata societatii medievale isi precizeaza regulile si isi stabileste vocabularul.Cavalerul indragostit isi prezinta omagiul”doamnei sale” pe care dorese s-o castige cu vitejua si larghetea sa si s-o slijeasca cu loialitate.Ea este cea ce, in epoca, se defineste prin termenul curtoazie cu alte cuvinte arta de a face curte unei femei. Desi importanta sa a scazut foate mult in timp (cavaleria se mai pastreaza si astazi doar in armatele catorva state ale lumii), valorile pe care le-a impus cavalerismul raman in continuare valabile.Este mostenirea cea mai durabila a structurilor sociale medievale, care a influientat civilizatia europeana si care constituie inca un model.