Leonardo+Da+vinci-Andrei

**media type="custom" key="640539" Leonardo da Vinci**

(n.15 aprilie 1452, Anchiano /Vinci , Italia - d. 2 mai 1519 , Cloux /Amboise , Franţa ) a fost un pictor , sculptor , arhitect şi om de ştiinţă italian. Om de spirit universal, în acelaşi timp artist, om de ştiinţă, inventator şi filozof, Leonardo încarnează spiritul universalist al <span class="wiki_link_ext">Renaşterii şi rămâne unul dintre oamenii cei mai importanţi din acea epoca. Aportul său deschizător de drumuri în <span class="wiki_link_ext">artele plastice şi forţa lui de anticipare, neegalată vreodată în întreaga desfăşurare istorică a ştiinţei, sunt caracteristice uriaşei sale personalităţi, de care a fost permanent conştient. Leonardo a scris în însemnările sale, cu un an înaintea morţii, cuvintele cu vibraţie de bronz: //"Io continuerò"// ("Voi dăinui").

Viaţa şi Opera
Leonardo s-a născut la <span class="wiki_link_ext">15 aprilie <span class="wiki_link_ext">1452, nu departe de <span class="wiki_link_ext">Florenţa , în mica localitate <span class="wiki_link_ext">Anchiano , fiind copilul nelegitim al ţărancei Catarina şi al lui Pietro, fiul notarului din orăşelul <span class="wiki_link_ext">Vinci. Cele mai frumoase clipe ale copilăriei şi ale adolescenţei, Leonardo şi le-a petrecut pe colinele din Vinci, în mijlocul naturii.

Începuturile carierei la <span class="wiki_link_ext">Florenţa
Leonardo da Vinci: //Madonna Benois//, 1478 - Muzeul Ermitage, St. Petersburg Nu au rămas multe informaţii despre copilăria lui Leonardo, dar există un indiciu referitor la cum a început să picteze. Într-o zi un sătean a dorit ca tatăl sau, Pietro, să-i decoreze un scut pentru a-l vinde la Florenţa. Acesta i-a dat fiului său să îl decoreze, iar Leonardo a pictat un dragon puternic, ce părea a ieşi din desen. Tatăl său a amuţit în faţa picturii băiatului şi i-a dat săteanului alt scut, iar lucrarea fiului său i-a arătat-o lui Andrea del Verrocchro, proprietarul unui atelier renumit. Când a văzut lucrarea a dorit să-l cunoască imediat pe Leonardo. Astfel a debutat la 14 ani celebrul pictor. <span class="wiki_link_ext"> Tabloul //"Bunavestire"// (//L'Annunciazione//) (<span class="wiki_link_ext">1473 -<span class="wiki_link_ext">1475 ) - în prezent în //Galleria degli Uffizi// din <span class="wiki_link_ext">Florenţa - este o altă lucrare de început a lui Leonardo, iar anul <span class="wiki_link_ext">1478 este acela al realizării a două Madonne, dintre care una se crede că ar fi //"Madonna Benois"//, aflată în muzeul //Ermitage// din <span class="wiki_link_ext">St. Petersburg. În martie <span class="wiki_link_ext">1481, călugării mănăstirii //San Donato// din <span class="wiki_link_ext">Scoperto i-au comandat o compoziţie având ca temă //"Închinarea magilor"// (//Adorazione dei Magi//), lucrare care nu a fost terminată, din ea nu a rămas decât schiţa, care prezintă interes pentru felul grupării personajelor şi pentru caracterul original al tehnicii legate în istoria picturii de numele lui Leonardo: //sfumato// şi jocul "clarobscurului". Rădăcina acestei tehnici rezidă în concepţia artistului că "orice corp situat în aria luminoasă umple cu imaginile sale părţile infinite ale aerului din jurul său, căci niciun corp nu este terminat în sine (//non è in sé terminato//)". Leonardo da Vinci: //Il Condottiere//, 1480 - British Museum, Londra
 * [[image:http://upload.wikimedia.org/wikipedia/ro/thumb/3/3f/Madonna11.jpg/200px-Madonna11.jpg width="200" height="314" caption="Leonardo da Vinci: Madonna Benois, 1478 - Muzeul Ermitage, St. Petersburg"]] ||
 * [[image:http://upload.wikimedia.org/wikipedia/ro/thumb/c/cb/Leonardo24.jpg/180px-Leonardo24.jpg width="180" height="249" caption="Leonardo da Vinci: Il Condottiere, 1480 - British Museum, Londra"]] ||
 * Leonardo da Vinci: Il Condottiere, 1480 - British Museum, Londra ||

Viaţa intimă
În anul 1480 a fost denunţat anonim (împreună cu alţi trei) de relaţii <span class="wiki_link_ext">sodomice cu un băiat de şaptesprezece ani, Jacopo Saltarelli, un prostituat cunoscut. În pofida acuzaţiilor, a fost achitat din lipsă de martori. Dar Leonardo şi ceilalţi trei acuzaţi au rămas supravegheaţi de "Ofiţerii Nopţii" din Florenţa, un fel de poliţie a moravurilor din timpul <span class="wiki_link_ext">renaşterii. Nu există nici o evidenţă să fi avut relaţii intime sau strânse prietenii cu femei. Toată viaţa el s-a înconjurat cu băieţi frumoşi, fapt reflectat şi în arta sa. Criticii de artă contemporani cât şi cei moderni au presupus că era homosexual. Una din relaţiile sale de mai lungă durată a fost cu Gian Giacomo Caprotti da Oreno (poreclit Salai, //Drăcuşor).// Gian a fost angajat de Leonardo în 1488 pe la vârsta de zece ani, devenind atât servitor cât şi asistent. Cealaltă mare prietenie a lui a fost cea cu contele <span class="wiki_link_ext">Francesco Melzi, băiat de cincisprezece ani la întâlnirea lor în <span class="wiki_link_ext">1506 , fiul unui aristocrat lombard care îl găzduia pe Leonardo în acele timpuri. Contele Melzi, însuşi, într-o scrisoare, a descris sentimentele lui Leonardo către el precum un "sviscerato et ardentissimo amore". (Louis Crompton, //History of Homosexuality,// p.269) Melzi a devenit cel mai apropiat elev şi asistent, cât şi moştenitorul său, trăind împreună cu Leonardo până la moartea artistului.

Anii la <span class="wiki_link_ext">Milano
În <span class="wiki_link_ext">1482, Leonardo intră în slujba ducelui <span class="wiki_link_ext">Lodovico Sforza , supranumit //"Il Moro"// (Maurul), din <span class="wiki_link_ext">Milano. Motivul hotărâtor îl constituia atracţia deosebită pe care o prezentau pentru el marile lucrări de irigaţie aflate în perspectivă. Aşa se face că în scrisoarea adresată lui Lodovico Sforza, în care îşi oferea serviciile, Leonardo sublinia, în primul rând, aptitudinile sale tehnice şi de-abia la urmă menţiona ceva despre talentul său artistic. La Milano s-a instalat în aceeaşi locuinţă cu pictorul <span class="wiki_link_ext">Ambrogio da Predis, împreună cu care în aprilie <span class="wiki_link_ext">1483 a semnat un contract pentru pictarea unor lucrări destinate bisericii //San Francesco Grande// din <span class="wiki_link_ext">Milano. Aşa s-a născut lucrarea //"Madona din grota cu stânci"// (//La Vergine delle rocce//), pentru care există două versiuni, cea de la muzeul //<span class="wiki_link_ext">Luvru // din <span class="wiki_link_ext">Paris fiind socotită autentică. Leonardo da Vinci: Ilustraţie pentru cartea //De Divina Proportione// a lui <span class="wiki_link_ext">Luca Pacioli, 1509 Între anii <span class="wiki_link_ext">1490 şi <span class="wiki_link_ext">1493 termină lucrarea //"Cartea despre lumină şi umbră"//, conţinând teoria perspectivei aeriene şi a culorilor, lucrează la probleme de <span class="wiki_link_ext">hidraulică, de <span class="wiki_link_ext">geometrie , de <span class="wiki_link_ext">optică , contribuie la întreprinderile militare ale ducelui Sforza în calitate de inginer şi arhitect. În acelaşi timp îl sprijină pe matematicianul <span class="wiki_link_ext">Luca Pacioli în redactarea lucrării de teorie a artei, //"De Divina Proportione"//, apărută în <span class="wiki_link_ext">1509. În perioada <span class="wiki_link_ext">1495 -<span class="wiki_link_ext">1498 realizează o mare compoziţie murală, <span class="wiki_link_ext">//"Cina cea de Taină"// pe peretele din fund al refectoriului mănăstirii dominicane //"Santa Maria delle Grazie"// din <span class="wiki_link_ext">Milano, atingând culmea măiestriei sale artistice. Spre deosebire de alţi pictori care, în redarea acestui subiect, înfăţişau clipa în care Iisus anunţă că va muri în curând, Leonardo reprezintă desfăşurarea dramatică ce urmează rostirii cuvintelor //"Unul dintre voi mă va vinde"//, moment în care Apostolii, ce şi-au revenit din surpriza primei clipe, îşi exprimă în mod diferit revolta lor sufletească, iar Iuda cuprins de panică schiţează un gest de apărare. Leonardo da Vinci: //Cina cea de taină//, 1495-97, - //Santa Maria delle Grazie//, Milano Pictura a suferit de-a lungul secolelor alterări înspăimântătoare. Nefolosind tehnica de <span class="wiki_link_ext">frescă, Leonardo utilizează un procedeu constând dintr-un amestec de ulei şi //<span class="wiki_link_ext">tempera //, pentru a reda mai bine nuanţele. Procedeul este însă nerezistent, şi cu timpul a început să se desprindă de perete, datorită umezelii provenite de la bucătăria situată în imediata apropiere a sălii de mese. Lucrările ulterioare de restaurare, ultimele începute în <span class="wiki_link_ext">1977, au reuşit să reducă într-o oarecare măsură alterările suferite. Cu acest prilej a ieşit la iveală "albastrul leonardesc" (de ex. la mâneca apostolului Bartolomeu), cu luminozitatea lui neegalată.
 * [[image:http://upload.wikimedia.org/wikipedia/ro/thumb/e/e8/Leonardo27.jpg/180px-Leonardo27.jpg width="180" height="256" caption="Leonardo da Vinci: Ilustraţie pentru cartea De Divina Proportione a lui Luca Pacioli, 1509"]] ||
 * Leonardo da Vinci: Ilustraţie pentru cartea De Divina Proportione a lui Luca Pacioli, 1509 ||
 * [[image:http://upload.wikimedia.org/wikipedia/ro/thumb/c/c9/Cenacolo01.jpg/420px-Cenacolo01.jpg width="420" height="215" caption="Leonardo da Vinci: Cina cea de taină, 1495-97, - Santa Maria delle Grazie, Milano"]] ||
 * Leonardo da Vinci: Cina cea de taină, 1495-97, - Santa Maria delle Grazie, Milano ||

Ani de peregrinări
Din anul <span class="wiki_link_ext">1499, Leonardo îşi începe seria peregrinărilor în diferite oraşe ale <span class="wiki_link_ext">Italiei. Trece prin <span class="wiki_link_ext">Mantova (<span class="wiki_link_ext">1499 ) unde se află <span class="wiki_link_ext">Isabella d'Este, căreia îi execută portretul. La <span class="wiki_link_ext">Veneţia rămâne câteva luni, apoi se întoarce în <span class="wiki_link_ext">1501 la <span class="wiki_link_ext">Florenţa, unde expune cartonul viitoarei compoziţii //"Sfânta Ana, Maria şi copilul Iisus"// (//Sant'Anna, la Madonna, il Bambino e san Giovannino//), trezind admiraţia tuturor. Leonardo da Vinci: //Gioconda//, 1503-06, Muzeul Luvru, Paris În martie <span class="wiki_link_ext">1503 Leonardo a început să lucreze celebrul portret cunoscut sub numele de <span class="wiki_link_ext">Gioconda sau //Mona Lisa//. Leonardo era foarte ataşat de acest tablou, purtându-l mereu cu sine. Pictorul şi istoricul de artă <span class="wiki_link_ext">Lomazzo scrie că "Leonardo nu l-a terminat pentru că nu ştia niciodată dacă nu mai avea ceva de spus... mereu se întorcea să lucreze la el, niciodată nu i se părea că l-a terminat". Trăsăturile fine ale femeii reprezentate redau o mobilitate permanentă, o curgere neîntreruptă a stărilor sufleteşti de o mare diversitate, cu un zâmbet misterios care oricând te aştepţi să se accentueze, să se atenueze sau poate chiar să dispară. Se spune că Leonardo, pentru a întreţine în timpul lucrului fugitivul zâmbet al modelului, punea să i se cânte o muzică de o deosebită suavitate. Leonardo da Vinci: //Bătălia de la Anghiari//, 1503-05 (copie a unui anonim) - Colecţie particulară, München În octombrie <span class="wiki_link_ext">1503, Senioria <span class="wiki_link_ext">Florenţei îl însărcinează pe Leonardo să picteze, pe peretele sălii Marelui Consiliu din //Palazzo Vecchio//, //"Bătălia de la Anghiari"//. Ea trebuia să redea desfăşurarea luptei date la <span class="wiki_link_ext">29 iunie <span class="wiki_link_ext">1441, printr-o înşirare a episoadelor principale şi anume, comandantul milanez cu călăreţii săi înaintea bătăliei, pregătirile florentinilor, apoi diferitele faze ale luptei încoronate prin victoria florentinilor. Printr-o generalizare artistică genială, Leonardo sintetizează într-un singur tablou tematica propusă. Pentru aceasta a realizat un mare număr de schiţe, păstrate în biblioteca castelului din <span class="wiki_link_ext">Windsor (<span class="wiki_link_ext">Marea Britanie ). Pictura murală propriu-zisă nu s-a păstrat, pentru că Leonardo a încercat din nou un procedeu tehnic al fixării culorilor care a dat greş, şi este cunoscută astăzi după còpii executate - printre alţii de <span class="wiki_link_ext">Rubens - pe baza schiţelor lui Leonardo şi a unei descrieri amănunţite făcute de <span class="wiki_link_ext">Giorgio Vasari. Din această epocă datează opera //"Neptun - zeul apelor"//, de la care nu s-a păstrat decât o schiţă în cretă. În anii <span class="wiki_link_ext">1506 -<span class="wiki_link_ext">1507, apoi şi între <span class="wiki_link_ext">1508 -<span class="wiki_link_ext">1513 , Leonardo se află din nou la <span class="wiki_link_ext">Milano , unde locuieşte la familia Melzi, dând lecţii de artă tânărului Francesco, un băiat de cincisprezece ani. Cei doi se îndrăgostesc reciproc, şi vor rămâne împreună până la moartea maestrului. Începe în acest timp să-şi pună în ordine notiţele ştiinţifice. Cunoaşte pe <span class="wiki_link_ext">Piero di Baccio Martelli, un celebru erudit, vestit prin lucrările sale de <span class="wiki_link_ext">matematică , cu ajutorul căruia îşi dezvoltă cunoştinţele de matematică. Se crede că tot în această perioadă ar fi lucrat la portretul lui //"<span class="wiki_link_ext">Ioan Botezătorul "//, aflat astăzi la muzeul <span class="wiki_link_ext">Louvre din <span class="wiki_link_ext">Paris. Din <span class="wiki_link_ext">1514 până în <span class="wiki_link_ext">1516, Leonardo se găseşte în <span class="wiki_link_ext">Roma , chemat de <span class="wiki_link_ext">Papa Leon al X-lea. Aici locuieşte în palatul Belvedere, participă la organizarea grădinii botanice din parcul palatului, întocmeşte planuri pentru asanarea mlaştinilor pontice, notează entuziast ziua şi ora când a rezolvat o problemă de geometrie, plângându-se totodată că papa i-a interzis disecarea cadavrelor, astfel că s-a văzut nevoit să-şi întrerupă cercetările de anatomie.
 * [[image:http://upload.wikimedia.org/wikipedia/ro/thumb/f/f5/Gioconda.jpg/180px-Gioconda.jpg width="180" height="261" caption="Leonardo da Vinci: Gioconda, 1503-06, Muzeul Luvru, Paris"]] ||
 * Leonardo da Vinci: Gioconda, 1503-06, Muzeul Luvru, Paris ||
 * [[image:http://upload.wikimedia.org/wikipedia/ro/thumb/9/9f/Leonardo25.jpg/300px-Leonardo25.jpg width="300" height="213" caption="Leonardo da Vinci: Bătălia de la Anghiari, 1503-05 (copie a unui anonim) - Colecţie particulară, München"]] ||
 * Leonardo da Vinci: Bătălia de la Anghiari, 1503-05 (copie a unui anonim) - Colecţie particulară, München ||

Ultimii ani ai vieţii în <span class="wiki_link_ext">Franţa
În octombrie <span class="wiki_link_ext">1515, regele Francisc I al Franţei a intrat în <span class="wiki_link_ext">Milano şi, atras de puternica personalitate a lui Leonardo, l-a invitat în Franţa, astfel că artistul, însoţit de Francesco Melzi, părăseşte în toamna anului <span class="wiki_link_ext">1516 <span class="wiki_link_ext">Italia şi se stabileşte în Franţa, la <span class="wiki_link_ext">Amboise , în micul castel Cloux. În acel timp, în arta franceză se dezvolta un puternic curent italienizant, luptând împotriva influenţei artei din <span class="wiki_link_ext">Flandra. Leonardo a întărit, prin prezenţa sa, prestigiul artei şi culturii <span class="wiki_link_ext">Renaşterii italiene în <span class="wiki_link_ext">Franţa. În timpul şederii sale la <span class="wiki_link_ext">Amboise, realizează o serie de desene de un puternic dramatism, redând fenomene de dezlănţuire a forţelor naturii, furtuni, ruperi de nori, cataclisme. Totuşi, în primele luni ale anului 1519, sănătatea i se deteriorează în urma unui atac vascular cerebral. Cu partea dreaptă a corpului paralizată, este ţintuit la pat iar în ziua de <span class="wiki_link_ext">2 mai <span class="wiki_link_ext">1519 inima sa a încetat să mai bată...

Preocupările ştiinţifice
O prezentare a creaţiei lui Leonardo da Vinci nu poate face abstracţie de preocupările ştiinţifice ale genialului florentin. Leonardo avea dorinţa ambiţioasă de a nu lăsa să-i scape nimic din cele ce se petrec în universul accesibil omului. Întrepătrunderea atitudinii ştiinţifice cu cea artistică este un rezultat al concepţiei care s-a maturizat de-a lungul anilor, despre rolul pe care trebuie să-l aibă arta, culme a activităţii spirituale creatoare, în cunoaşterea lumii şi înţelegerii sufletului omenesc. Leonardo da Vinci: Proiect pentru o maşină de excavat - Biblioteca Ambrosiana, Milano S-au scris volume întregi despre Leonardo, înaintaş de seamă în <span class="wiki_link_ext">astronomia modernă, în <span class="wiki_link_ext">geometrie şi mai ales în <span class="wiki_link_ext">mecanică. Construirea geometrică a diferitelor forme ornamentale îl atrăgea mai mult decât rezolvarea empirică a problemei. Aici intervenea impulsul de constructor de instrumente: elaborează tot felul de unelte, îndeosebi <span class="wiki_link_ext">compasuri bazate pe folosirea <span class="wiki_link_ext">paralelogramului articulat, compasuri parabolice, eliptice, proporţionale. Se susţine că Leonardo a iniţiat metoda dublă în <span class="wiki_link_ext">cinematică şi ar fi constatat că, în <span class="wiki_link_ext">mişcarea hipocicloidă, un punct de pe arcul mobil ar descrie o <span class="wiki_link_ext">elipsă. Aceasta este metoda pe care se bazează strungul eliptic, al cărui desen se găseşte în manuscrisele lui Leonardo. Înainte de <span class="wiki_link_ext">Copernic şi <span class="wiki_link_ext">Galilei, Leonardo însemna în jurnalul său: //"Pământul este un astru asemănător Lunii...el nu este situat în mijlocul cercului pe care îl descrie Soarele, nici în mijlocul lumii. Cuiva care s-ar afla în Lună, Pământul nostru i-ar apărea că îndeplineşte acelaşi rol ca şi Luna pentru noi"//. (Ms.D., fol.41). Oricare din aceste afirmaţii ar fi fost suficientă pentru a-l duce pe rugul inchiziţiei, aşa cum s-a întâmplat cu <span class="wiki_link_ext">Giordano Bruno, aşa cum era să se întâmple cu <span class="wiki_link_ext">Galilei. Leonardo da Vinci: Proiect pentru o navă zburătoare - Biblioteca Ambrosiana, Milano Mai mult ca orice ştiinţă, avea să-l atragă pe Leonardo <span class="wiki_link_ext">mecanica. Pe această bază a proiectat diferite dispozitive complicate pentru construcţii tehnice, şi-a imaginat posibilitatea unor maşini de zburat în urma studiilor sale asupra zborului păsărilor. În domeniul <span class="wiki_link_ext">biologiei, este de menţionat interesul lui deosebit pentru formele plantelor, redând în desene organele şi structurile lor interne. Pentru redarea imaginii corpului omenesc, a studiat în amănunţime <span class="wiki_link_ext">anatomia umană în comparaţie cu cea animală, în special a cailor. Leonardo da Vinci: Anatomia umărului - Royal Library, Windsor Castle În condiţii vitrege, Leonardo desfăşoară o muncă titanică, disecând peste 30 de cadavre, studiind cu migală fiecare organ şi ţesut, redându-le în desene de o mare putere de sugestie, alături de o deplină fidelitate ştiinţifică, aflate în cea mai mare parte în //Royal Gallery// a castelului din <span class="wiki_link_ext">Windsor. În <span class="wiki_link_ext">1498 elaborează un proiect detaliat al unui "Tratat de Anatomie", care nu va fi însă realizat. În istoria <span class="wiki_link_ext">urbanisticii, Leonardo se situează printre primii care construiesc schema oraşului modern deschis, total diferit de cetatea feudală limitată de ziduri-fortăreţe. Edificatoare pentru înţelegerea lui Leonardo sunt şi scrierile, în special "Tratatul despre pictură" (//Trattato della Pittura//), apărut mai târziu, după moartea sa, în <span class="wiki_link_ext">1651, sau //"De Ludo geometrico"// (<span class="wiki_link_ext">1514 ).
 * [[image:http://upload.wikimedia.org/wikipedia/ro/thumb/d/d0/Leonardo22.jpg/240px-Leonardo22.jpg width="240" height="157" caption="Leonardo da Vinci: Proiect pentru o maşină de excavat - Biblioteca Ambrosiana, Milano"]] ||
 * Leonardo da Vinci: Proiect pentru o maşină de excavat - Biblioteca Ambrosiana, Milano ||
 * [[image:http://upload.wikimedia.org/wikipedia/ro/thumb/9/92/Leonardo20.jpg/240px-Leonardo20.jpg width="240" height="149" caption="Leonardo da Vinci: Proiect pentru o navă zburătoare - Biblioteca Ambrosiana, Milano"]] ||
 * Leonardo da Vinci: Proiect pentru o navă zburătoare - Biblioteca Ambrosiana, Milano ||
 * [[image:http://upload.wikimedia.org/wikipedia/ro/thumb/d/d4/Leonardo23.jpg/200px-Leonardo23.jpg width="200" height="284" caption="Leonardo da Vinci: Anatomia umărului - Royal Library, Windsor Castle"]] ||
 * Leonardo da Vinci: Anatomia umărului - Royal Library, Windsor Castle ||

Încheiere
Moartea lui Leonardo da Vinci Fiind la confluenţa atâtor curente care se înfruntau, era firesc ca personalitatea lui Leonardo, chintesenţă a epocii sale, să conţină în ea contradicţii, compromisuri uneori. S-a scris mult despre tendinţele homoerotice şi înclinaţiile spre <span class="wiki_link_ext">magie ale lui Leonardo da Vinci, de ex. recent în cartea //"Codul lui da Vinci"// (<span class="wiki_link_ext">2003 ) de <span class="wiki_link_ext">Dan Brown, care a făcut multă vâlvă, deşi este considerat de unii ca fiind un roman de calitate submediocră. Nu există nici o evidenţă să fi avut relaţii intime sau prietenii strânse cu femei, s-a înconjurat cu tineri frumoşi, care l-au însoţit în peregrinările sale, cum a fost contele <span class="wiki_link_ext">Francesco Melzi, care a devenit cel mai apropiat discipol şi asistent, cât şi moştenitorul său. Amănuntele adeseori colportate nu sunt de cel mai bun gust. Toate acestea nu pot arunca vreo umbră asupra figurii marelui florentin. În timp ce uitarea a acoperit patimile mărunte şi faima lipsită de fundament a potentaţilor contemporani lui, a rămas neatinsă gloria creaţiei lui Leonardo în slujba vieţii, a concepţiilor de larg orizont ale lui Leonardo da Vinci. 
 * [[image:http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e3/IngresDeathOfDaVinci.jpg/200px-IngresDeathOfDaVinci.jpg width="200" height="157" caption="Moartea lui Leonardo da Vinci"]] ||
 * Moartea lui Leonardo da Vinci ||

Desene şi Gravuri
Aflate în cea mai mare parte în //Musée du Louvre// (<span class="wiki_link_ext">Paris ), //Royal Library// (<span class="wiki_link_ext">Windsor Castle ), //British Museum// (<span class="wiki_link_ext">Londra ), //Galleria Nazionale// (<span class="wiki_link_ext">Roma ), //Museo Nazionale// (<span class="wiki_link_ext">Torino ), //Gabinetto dei Disegni e Stampe// Uffizi (<span class="wiki_link_ext">Florenţa )

Picturi

 * //Buna Vestire// (<span class="wiki_link_ext">1473 -<span class="wiki_link_ext">1475 ), //Galleria degli Uffizi//, <span class="wiki_link_ext">Florenţa
 * //Madonna Benois// (<span class="wiki_link_ext">1478 ), Muzeul Ermitage, <span class="wiki_link_ext">St. Petersburg
 * //Adoraţia magilor// (<span class="wiki_link_ext">1481 -<span class="wiki_link_ext">1482 ), //Galleria degli Uffizi//, <span class="wiki_link_ext">Florenţa
 * //Madona din grota cu stânci// (//La Vergine delle rocce//) (<span class="wiki_link_ext">1483 ), //Musée du Louvre//, <span class="wiki_link_ext">Paris
 * //<span class="wiki_link_ext">Cina cea de Taină // (<span class="wiki_link_ext">1495 -<span class="wiki_link_ext">1497 ), //Santa Maria delle Grazie//,
 * //<span class="wiki_link_ext">Gioconda // sau //Mona Lisa// (<span class="wiki_link_ext">1503 -<span class="wiki_link_ext">1507 ), //Musée du Louvre//, <span class="wiki_link_ext">Paris
 * //Bătălia de la Anghiari// (<span class="wiki_link_ext">1503 -<span class="wiki_link_ext">1505 ), doar copii realizate de <span class="wiki_link_ext">Rubens şi de un anonim (ultima se găseşte într-o colecţie particulară, <span class="wiki_link_ext">München )
 * //<span class="wiki_link_ext">Sfântul Ioan Botezătorul // (<span class="wiki_link_ext">1513 -<span class="wiki_link_ext">1516 ), //Musée du Louvre//, <span class="wiki_link_ext">Paris