Rezistoare

Rezistoarele sunt complet caracterizate prin relatia intre tensiunea la borne si intensitatea curentului prin element, atunci când dependenţa U=f(I) este liniară. Rezistoarele se pot clasifica dupa mai multe criterii. Dupa materialul folosit, se realizează: rezistoare din metale sau aliaje metalice (sarme sau benzi); rezistoare peliculare, (pelicule depuse pe un suport izolat); rezistoare cu lichid, bazate pe rezistenta unui strat de lichid intre două plăci metalice cufundate in lichid. Un **rezistor variabil** este un rezistor a cărui rezistenţă electrică poate fi ajustată prin deplasarea mecanică a unui contact electric intermediar; cel mai adesea rezistoarele de acest tip au trei terminale: capetele rezistorului (între care rezistenţa este maximă şi constantă) şi conexiunea la contactul mobil. În circuit, rolul rezistorului poate fi:
 * Rezistorul** este o piesă componentă din circuitele electrice şi electrice a cărei principală propietate este rezistenta electrica . Rezistorul obişnuit are două terminale; conform legea lui Ohm, curentul electric care curge prin rezistor este proporţional cu tensiunea aplicată pe terminalele rezistorului ([[image:http://upload.wikimedia.org/math/4/c/b/4cb86d2f7eafe1a7fe78aedd841bafa0.png caption="I=frac{U}{R}"]]). Cel mai important parametru al unui rezistor este rezistenţa sa electrică, exprimată în ohmi.
 * producerea tensiunii dorite între două puncte din circuit;
 * producerea curentului dorit printr-o altă piesă a circuitului;
 * divizarea unei tensiuni într-un raport fix (circuit divizor de tensiune );
 * terminarea unei linii de transmisie.