Ciuperci+otravitoare-Socaci+Denisa

= = = = =**Sfaturi practice despre ciuperci**=

Deosebirea dintre o ciuperca comestibila si una toxica sau otravitoare este mica, neinsemnata la prima vedere, de aceea se produc numeroase confuzii.

Recunoasterea speciilor se face numai de catre specialisti, dupa aprofundarea caracterelor morfologice. Aceasta si datorita faptului ca exista specii de ciuperci otravitoare care seamana foarte mult cu cele comestibile.

Pentru o determinare corecta a ciupercilor se iau in studiu urmatoarele elemente: aspectul general, locul unde cresc, forma de aparitie, culoarea, forma palariei si a piciorului, carnea, stratul cu lamele, inelul, valul si sporii (prin analiza la microscop).

Nu sunt concludente si nici relevante urmatoarele recomandari care mai apar in unele publicatii, precum :

> > Tinand cont de aceste considerente, se recomanda tuturor gospodinelor sa pregateasca numai ciuperci de cultura, care se vand la magazinele specializate sau in supermarketuri. > > **Despre preparare** > > Se recomanda ca ciupercile sa fie consumate in stadiu tanar si la scurt timp de la recoltare, deoarece contin substante usor alterabile, care prin descompunere dau nastere la unii complexi toxici. Nu se folosesc ciupercile viermanoase. > > Inainte de preparare, ciupercile se curata bine de resturile vegetale, pamant, turba, nisip si se indeparteaza numai partea din picior care a crescut in pamant sau amestec de acoperire (in cazul celor de cultura).
 * carnea ciupercilor otravitoare, la rupere sau taiere, isi schimba culoarea. Buretele viperei, ciuperca foarte otravitoare prezinta carnea alba si dupa sectionare;
 * ciupercile otravitoare devin comestibile dupa fierbere sau oparire;
 * ciupercile comestibile sunt consumate de animale. Cobaiul, de exemplu, este imun la consumul de Buretele viperei. Exista de asemenea ciuperci toxice, viermanoase sau consumate de melci, care pentru om devin fatale;
 * lingurita de argint nu se innegreste in zeama ciupercilor otravitoare.

Ciupercile Aceasta increngatura grupeaza organisme vegetale inferioare, lipsite de orice pigment asimilator. In consecinta, ele sunt obligate la o viata heterotrofa, care poate fi saprofita sau parazita. Majoritatea sunt adaptate la viata aeriana. 55257emo77krg3c Din punct de vedere practic, prezinta importanta deosebita ciupaercile parazite, precum si unele saprofite care produc fermentatii utile, cat si ciupercile comestibile. Altele au importanta medicinala. Dupa locul unde se dezvolta, ciupercile parazite sunt endoparazite, traind in interiorul tesuturilor, si octoparazite, care se dezvolta pe suprafata organelor. Absorbtia hranei la majoritatea ciupercilor se face cu ajutorul unor prelungiri specializate ale talului, numite haustorii. In ce priveste aparatul vegetativ – talul – numit la ciuperci miceliu, are forme foarte variate. La cele inferioare este alcatuit dintr-o singura celula cu membrana – dermatoplast – sau lipsita de membrana – gimnoplast. La ciupercile superioare, talul poate fi unicelular, ramificat si polinucleat, sau este format din mai multe celule, alcatuind filamente. In ambele cazuri, filamentele se numesc hife si ele compun miceliu ciupercii. Tot miceliu se numeste si tesutul fals (plechtenchim), rezultat din impletirea filamentelor miceliene. Aceste tesuturi poarta diferente numiri: prozoplechtenchim, paraplechtenchim. Inmultirea ciupercilor se face pe cale asexuata si sexuata. Asexuat se inmultesc prin spori mobili (zoospori), sau imobili, care se formeaza in organele numite sporangi cu spori imobili si zoosporangi cu spori mobili. Sporii formati pe filamente vegetative, se numesc conidii. La ciupercile superioare in afara de conidii, se formeaza si alte forme de spori: ascospori (la Ascomicete), si basidiospori (la Basidiomicete). Formarea acestor spori se face tot aseuat, insa sunt totdeauna precedate de un act sexuat. Ciupercile se inmultesc si prin portiuni de miceliu. Procesul sexual la ciuperci este foarte variat. La cele mai simple, inmultirea coonsta in contopirea a doi gameti ientici- izogametogamie (clasa Archimycetes), la altele, mai evoluate, din clasa Phycomycetes, prin contopirea a doi gametangii (celule in care se formeaza gametii) – gametangiogamie. Increngatura Ciupercilor este neunitara, putem afirma chiar ca este un complex polifiletic, avand originea in diferite grupuri de alge. In aceasta clasa se gasesc ciupercile cele mai primitive si mai simple, lipsite de miceliu. Au aparatul alcatuit dintr-un gimnoplast sau plasmodiu. Sunt ciuperci endoparazite. Se inmultesc prin zoospori sau spori imobili, care provin din transformarea intregii celule. Inmultirea sexuata se face prin izogamie. Din aceasta clasa fac parte ciupercile care produc insemnate pagube culturilor de cartof, varza, plante furajere etc. Cuprinde ciuperci care au talul unicelular, polinucleat, simplu sau ramificat, in care caz se numeste sifonoplast. Cele mai multe si in acelasi timp cele mai daunatoare, sunt endoparazite. Unele Ficomicete sunt saprofite. Inmultirea asexuata se face prin spori la cele inferioare sau prin conidii, care in realitate sunt zoospori caduci. Se caracterizeaza printr-un aparat vegetativ bine dezvoltat. Majoritatea ciupercilor din aceasta clasa au un tal filamentos, miceliu fiind alcatuit din hife pluricelulare, adeseori ramificate, izolate sau anastomozate. Inmultirea asexuata se face prin diferite feluri de spori: conidii, picnospori, etc. Inmultirea sexuata are loc intre organul femel numit ascogon si organul mascul, anteridie. Rezultatul actului sexual este o celula numita asca, in care are loc unirea nucleilor haploizi.
 * 1) Arhimicetele
 * 1) Ficomicetele
 * 1) Ascomicetele