Ferrari

code Formula 1 toc

code

=Formula 1=

en-titre** || Kimi Raikkonen (Pilot) Ferrari (Constructor) ||
 * **Sport** || Automobilism ||
 * **Înfiinţat** || 1946 ||
 * **Sezon inaugural** || 1950 ||
 * **Număr de echipe** || 11 ||
 * **Ţara** || Mapamond ||
 * **Campioni
 * **Website official** || www.formula1.com ||

=**Formula 1**= (abreviată **F1**) este o întrecere de automobilism care se organizează anual sub forma a două campionate mondiale, care au loc în paralel, ambele fiind patronate de Federaţia Internaţională a Automobilului (//FIA//). Drepturile comerciale în Formula 1 sunt deţinute de compania Alpha Prema. Numele de **Formula** provine de la faptul că toate echipele înscrise în campionat trebuie să îşi construiască maşinile (cunoscute şi sub numele de //monoposturi//) după un anumit regulament, o formulă pe care o decide FIA. Cifra **1** provine de la faptul ca întrecerea este catalogată drept cea mai prestigioasă formulă organizată de FIA. Cele două campionate sunt Campionatul Mondial al Piloţilor (engl: //World Drivers' Championship//) şi Campionatul Mondial al Constructorilor (engl. //World Constructors' Championship//). În actuala ediţie a campionatului participă 11 echipe şi 22 piloţi. Din 2008 în campionat va fi înscrisă o a douăsprezecea echipă - Prodrive F1, iar numărul piloţilor va ajunge la 24. Următoarea ediţie a celor două campionate din Formula 1 se va desfăşura între lunile martie şi octombrie <span class="wiki_link_ext">2007 pe parcursul a 17 etape. Formula 1 este un sport cu mare trecere la public. Toate etapele campionatului sunt televizate în mai mult de <span class="wiki_link_ext">200 de ţări, numărul celor care privesc anual întrecerea fiind depăşit doar de numărul celor care urmăresc meciurile din <span class="wiki_link_ext">Campionatul Mondial de Fotbal şi <span class="wiki_link_ext">Jocurile Olimpice, competiţii care se organizează o dată la patru ani. În Campionatul Mondial de Formula 1 pot participa doar piloţii care au primit din partea <span class="wiki_link_ext">FIA o superlicenţă. Pentru a primi superlicenţa, un pilot trebuie să fi participat în campionatele inferioare Formulei 1 cum ar fi Formula Ford, Formula Renault, Formula 3, GP2 şi să fi parcurs un anumit număr de kilometri într-un monopost de Formula 1 în mai multe zile consecutive. Campionatul se desfăşoară pe baza unui regulament <span class="wiki_link_ext">tehnic şi a unuia <span class="wiki_link_ext">sportiv, ambele întocmite de <span class="wiki_link_ext">FIA şi care se pot modifica din timp în timp. Chiar dacă aceste regulamente impun limite, există mult spaţiu de mişcare din partea echipelor, astfel că anual sunt investite sute de milioane de dolari în cercetare şi dezvoltare. Bugetele echipelor nu sunt făcute publice, dar se zvoneşte că echipele de top au bugete ce sunt în jurul a, sau trec de, <span class="wiki_link_ext">500 de milioane de dolari anual. Spre exemplu motoarele sunt limitate la 2.400 cmc, în configuraţia cilindrică V8 la 90 de grade, dar nu există limitări la nivelul puterii acestora (care este în medie 800 CP). Există însă din 2007 încolo o limită la nivelul turaţiilor pe minut la 19.000. Formula 1 este un sport deosebit de periculos. Zeci de piloţi, oficiali de traseu şi chiar spectactori au decedat în urma unor accidente produse din <span class="wiki_link_ext">1950 încoace, printre care nume celebre ca <span class="wiki_link_ext">Peter Collins, <span class="wiki_link_ext">Wolfgang von Trips , <span class="wiki_link_ext">Jochen Rindt , <span class="wiki_link_ext">Ronnie Peterson , <span class="wiki_link_ext">Gilles Villeneuve sau <span class="wiki_link_ext">Ayrton Senna. Cum se desfăşoară un Mare Premiu Un <span class="wiki_link_ext">Mare Premiu este extins pe durata a trei zile, timp în care au loc //antrenamentele libere//, //sesiunea de calificări// şi //cursa// propriu-zisă. Întrecerea are loc doar pe circuite special amenajate pentru curse şi care sunt închise circulaţiei publice. În //prima etapă// - care durează douăzeci de minute - participă toţi piloţii, numărul de tururi de circuit pe care aceştia îl parcurg fiind nelimitat. În clasamentul etapei se ţine cont de cel mai rapid tur parcurs de fiecare pilot în parte. La finalul celor douăzeci de minute şase piloţi, cei cu cele mai slabi şase timpi, sunt eliminaţi, ei urmând a ocupa locurile 17 - 22 pe grila de start. A //doua etapă// a sesiunii de calificări ţine tot douăzeci de minute, la ea participând doar cei şaisprezece piloţi rămaşi, timpii obţinuţi în prima etapa fiind şterşi. Din nou fiecare pilot are dreptul la un număr nelimitat de ture de circuit, iar la finalul acestei etape ultimii şase piloţi ai clasamentului de etapă - fiecare pilot intră în acest clasament cu cel mai bun timp al său - sunt eliminaţi, ei urmând să ocupe locurile 11 - 16 pe grila de start. În fine, a //treia etapă// durează cincisprezece minute, la ea participând cei zece piloţi promovaţi din etapa a doua. Din nou timpii obţinuţi în etapa a doua sunt şterşi. În cadrul acestei etape fiecare pilot are la dispoziţie un număr nelimitat de ture, dar de aceasta dată cantitatea de benzină din rezervor care rămâne la finalul etapei este cantitatea cu care trebuie să plece în cursa de a doua zi. Se întocmeşte un nou clasament, pe baza căruia se stabilesc poziţiile 1 - 10 ale grilei de start. Pilotul cu cel mai bun timp din etapa a treia va pleca de pe prima poziţie a grilei de start. Totuşi grila de start poate fi alterată în funcţie de diversele penalizări pe care le-ar putea primi piloţii. O cursă de Formula 1 în primul tur Startul în cursă se dă de pe loc - faţă de cursele din <span class="wiki_link_ext">Statele Unite ale Americii unde startul se dă din mişcare, maşinile fiind aliniate la start în funcţie de rezultatul sesiunii de calificări. Startul este semnalizat prin culoarea verde a unui semafor aplasat în faţa grilei de start. Dacă un pilot pleacă înainte de aprinderea luminilor verzi, este penalizat. <span class="wiki_link_ext">Sistemul de punctaj s-a schimbat de multe ori de-a lungul timpului; actual puncte se premiază precum urmează: primul pilot care trece linia de sosire este declarat câştigător şi primeşte 10 puncte în campionat, pilotul de pe locul al doilea primeşte 8 puncte, cel de pe locul al treilea 6 puncte, în timp ce piloţii de pe locurile patru, cinci, şase, şapte şi opt primesc 5, 4, 3, 2 şi respectiv 1 punct. Punctajul echipelor se stabileşte prin însumarea punctelor obţinute de colegii de echipă. Ordinea finală poate fi alterată de penalizări. În anumite condiţii cursa poate fi oprită înainte de parcurgerea celor <span class="wiki_link_ext">305 km. Dacă cursa se reia, la noul start se stabileşte o noua grilă de start în funcţie de locul ocupat de fiecare pilot în momentul opririi cursei. Dacă cursa nu se mai reia, dar s-a parcurs deja 75% din distanţa ei, atunci ordinea din momentul opririi este declarată ordinea finală, punctajul fiind cel de mai sus. Dacă nu s-a parcurs 75% din distanţa cursei, atunci punctajul este înjumătăţit. Orice cursă nu poate dura mai mult de două ore din momentul startului.  =Ordinea finală în campionatul mondial= Pentru stabilirea ordinii finale în campionatul mondial zestrea de puncte a unui pilot sau a unei echipe este reprezentată de suma punctelor acumulate la finalul fiecărei curse. Pilotul cu cele mai multe puncte acumulate este declarat campion mondial, iar echipa cu cele mai multe puncte este declarată campioană mondială. Dacă la finalul sezonului există doi sau mai mulţi piloţi (echipe) cu acelaşi număr de puncte, diferenţierea se face în funcţie de numărul de victorii, dacă şi acesta este egal, atunci se face în funcţie de numărul de locuri secunde şi aşa mai departe.  =Istoria Formulei 1= Primul sezon al Campionatului Mondial de Formula 1 a avut loc în <span class="wiki_link_ext">1950, la patru ani după ce <span class="wiki_link_ext">Federaţia Internaţională a Automobilului a decis înfiinţarea sa, fiind dominat de echipa <span class="wiki_link_ext">Alfa Romeo , primul campion mondial fiind <span class="wiki_link_ext">Giuseppe Farina. Tot <span class="wiki_link_ext">Alfa Romeo a dominat şi cea de-a doua ediţie a campionatului, când campion mondial a devenit <span class="wiki_link_ext">Juan Manuel Fangio. Juan Manuel Fangio a câştigat cinci titluri mondiale în anii '50 <span class="wiki_link_ext">Scuderia Ferrari şi <span class="wiki_link_ext">Alberto Ascari a dominat sezoanele <span class="wiki_link_ext">1952 şi <span class="wiki_link_ext">1953, înainte ca <span class="wiki_link_ext">Juan Manuel Fangio să îşi treacă în cont patru titluri mondiale consecutive, pilotând pentru <span class="wiki_link_ext">Maserati , <span class="wiki_link_ext">Mercedes şi <span class="wiki_link_ext">Ferrari. Începând cu <span class="wiki_link_ext">1958 s-a decis desfăşurarea unui al doilea campionat mondial, cel al construtorilor, prima ediţie fiind câştigată de <span class="wiki_link_ext">Vanwall, deschizând dominarea anglo-saxonă în Formula 1. <span class="wiki_link_ext">Cooper a fost prima echipă care a folosit o maşină de Formula 1 cu motorul amplasat pe spate, soluţia dovedindu-se a fi una ideală pentru ca britanicii au câştigat titlurile mondiale ale constructorilor în <span class="wiki_link_ext">1959 şi <span class="wiki_link_ext">1960 ca şi pe cele ale piloţilor, prin <span class="wiki_link_ext">Jack Brabham. <span class="wiki_link_ext">Ferrari a revenit la putere în <span class="wiki_link_ext">1961, pentru a ceda din nou iniţiativa britanicilor în <span class="wiki_link_ext">1962 când <span class="wiki_link_ext">BRM a fost cea mai bună echipă a sezonului, acest privilegiu fiind preluat apoi de <span class="wiki_link_ext">Lotus în <span class="wiki_link_ext">1963. În acel an <span class="wiki_link_ext">Jim Clark îşi trecea în cont primul din cele două titluri mondiale. Deciziile pripite ale lui <span class="wiki_link_ext">Colin Chapman, boss-ul de la <span class="wiki_link_ext">Lotus a dus la pierderea titlurilor mondiale din <span class="wiki_link_ext">1964 în detrimentul <span class="wiki_link_ext">Ferrari , dar a revenit în <span class="wiki_link_ext">1965. <span class="wiki_link_ext">Jack Brabham a devenit primul, şi până acum singurul, pilot din lume care a câştigat titlul mondial în Formula 1 cu o maşină de construcţie proprie. S-a întâmplat în <span class="wiki_link_ext">1966. Tot <span class="wiki_link_ext">Brabham a dominat campionatul şi în <span class="wiki_link_ext">1967, dar de această dată la piloţi s-a impus <span class="wiki_link_ext">Denny Hulme. <span class="wiki_link_ext">Lotus a revenit la putere pentru un sezon, în <span class="wiki_link_ext">1968, când <span class="wiki_link_ext">Graham Hill a devenit campion mondial pentru a doua oară, precedanta ocazie fiind în <span class="wiki_link_ext">1962. Jackie Stewart în 1969 <span class="wiki_link_ext">Jackie Stewart şi-a trecut în cont primul din cele trei titluri ale sale, în <span class="wiki_link_ext">1969, când a pilotat pentru <span class="wiki_link_ext">Matra , celelalte două fiind reuşite în <span class="wiki_link_ext">1971 şi <span class="wiki_link_ext">1973. Campionatul a fost câştigat în acei ani şi de <span class="wiki_link_ext">Jochen Rindt, <span class="wiki_link_ext">1970 , acesta fiind singurul campion mondial post mortem, şi de <span class="wiki_link_ext">Emerson Fittipaldi în <span class="wiki_link_ext">1972 , care a fost cel mai tânăr campion mondial din Formula 1 timp de 23 de ani, ambii pilotând pentru <span class="wiki_link_ext">Lotus. În <span class="wiki_link_ext">1974 <span class="wiki_link_ext">McLaren a reuşit o dublă, dar în acelaşi timp <span class="wiki_link_ext">Ferrari se reorganiza, italienii dominând perioada <span class="wiki_link_ext">1975 - <span class="wiki_link_ext">1977 când au reuşit cinci titluri mondiale din şase posibile. <span class="wiki_link_ext">Mario Andretti a adus echipei <span class="wiki_link_ext">Lotus ultimele titluri din Formula 1. Era <span class="wiki_link_ext">1978, înainte ca <span class="wiki_link_ext">Ferrari să mai reuşească o altă dublă în <span class="wiki_link_ext">1979. <span class="wiki_link_ext">Williams, <span class="wiki_link_ext">Brabham şi <span class="wiki_link_ext">Ferrari şi-au împărţit titlurile între <span class="wiki_link_ext">1980 şi <span class="wiki_link_ext">1983 , înainte ca <span class="wiki_link_ext">McLaren să înceapă o dominare totală în <span class="wiki_link_ext">1984 şi <span class="wiki_link_ext">1985. Sosirea japonezilor de la <span class="wiki_link_ext">Honda în Formula 1 a fost de bun augur pentru <span class="wiki_link_ext">Williams care a câştigat trei titluri mondiale la mijlocul decadei, înainte ca <span class="wiki_link_ext">McLaren să domine, tot alături de <span class="wiki_link_ext">Honda între <span class="wiki_link_ext">1988 şi <span class="wiki_link_ext">1991. Michael Schumacher la volanul unui Ferrari Revenirea <span class="wiki_link_ext">Renault în Formula 1, francezii fiind primi care au introdus motoarele turbo în campionat, în <span class="wiki_link_ext">1977 a dus la o perioadă de dominare a acestora, extinsă până în <span class="wiki_link_ext">1997. <span class="wiki_link_ext">McLaren şi <span class="wiki_link_ext">Mika Hakkinen au revenit la putere în <span class="wiki_link_ext">1998, iar în <span class="wiki_link_ext">1999 <span class="wiki_link_ext">Ferrari reuşea primul titlu mondial după şaisprezece an de secetă. Ce a urmat a fost o dominare totală a italienilor, consemnată cu alte zece titluri mondiale, cinci la piloţi, toate câştigate de <span class="wiki_link_ext">Michael Schumacher, între <span class="wiki_link_ext">2000 şi <span class="wiki_link_ext">2005. media type="youtube" key="ZeBd_F2Bz5Y&rel=1" height="355" width="425" Ultimele două sezoane au fost dominate de <span class="wiki_link_ext">Renault F1 şi <span class="wiki_link_ext">Fernando Alonso.
 * Antrenamentele libere** au loc vinerea (două sesiuni) şi sâmbăta (o sesiune). Cele două sesiuni de vineri durează 90 de minute, iar sesiunea de sâmbătă 60. În timpul lor piloţii au dreptul să parcurgă câte ture de circuit doresc. În timpul sesiunilor de vineri echipele pot nominaliza un al treilea pilot pe lângă cei doi "de cursă", dar nu pot folosi mai mult de două monoposturi.
 * Sesiunea de calificări** are loc sâmbăta după-amiaza, iar scopul ei este de a stabili grila de start pentru cursa de duminică. Sesiunea durează o oră şi este împărţită în trei etape.
 * Cursa** are loc duminica, distanţa acesteia fiind de aproximativ 305 kilometri. Practic cursa se termina la capătul turului în timpul căruia s-a trecut de limita celor 305 km. În Marele Premiu de la Monte Carlo cursa are doar 260,52 km.