ACG_Rinocerul

Rinocerii
Pahidermele sunt mamifere erbivore masive, cu pielea foarte groasa, acoperita de putin par, cu pantecele voluminos si cu copite, iar rinocerii - avand, in plus, unul sau doua coarne pe frunte - sunt membri ai acestei mari familii din lumea animalelor. ||  ||  || La randul sau, aceasta specie este impartita in doua mari grupuri: unul raspandit pe continentul african, iar celalalt - in Asia. Rinocerii sunt - ca si caii sau tapirii - animale imparicopitate (adica au un numar impar de “degete”), spre deosebire de paricopitate (porci, camile, girafe, caprioare, antilope), ale caror copite sunt impartite in doua, chiar la mijloc. Desi sunt animale foarte mari si au putini dusmani naturali, numarul rinocerilor este intr-o scadere continua, fiind vanati de sute de ani cu cruzime, abia in ultimul timp luandu-se masuri mai severe impotriva exterminarii acestora.
 * [[image:http://www.lumea-copiilor.ro/animale/rinocerii/rinocer1.jpg height="100"]] ||  ||

Dupa elefanti, rinocerii albi sunt cele mai mari animale terestre de pe Pamant, corpul lor depasind la maturitate lungimea de 4 metri. Iar masculii din aceasta rasa pot cantari chiar si peste 3,5 tone (adica 3.500 de kilograme!). Rinocerii albi traiesc in zona tropicala si in sudul Africii, se hranesc cu iarba, au guri mari si cate doua coarne. Au vederea slaba, dar auzul si mirosul - mult mai bune - ii ajuta sa evite pericolele, pentru ca rinocerii albi sunt animale pasnice, care - de obicei - fug de oameni. Din pacate, acest lucru nu este suficient pentru a scapa de braconieri, care vaneaza blandele pahiderme pentru a le vinde coarnele. Dupa estimarile specialistilor, se pare ca in zilele noastre au ramas in viata sub 7.000 de rinoceri albi. In atlasele zoologice, rinocerului alb i se spune Ceratotherium simum, denumirea stiintifica provenind din niste vechi cuvinte grecesti: “cerato” - care insemna corn, “therium” - animal salbatic si “simus” - nas turtit.

Asadar, un animal salbatic cu corn (coarne) si nas turtit. Chiar asa si este, nu? Daca de la vechii greci ne-a ramas o denumire stiintifica exacta, actualul nume comun de rinocer alb i-a fost atribuit nu din cauza culorii pielii sale (care nu este alba!), ci dintr-o greseala de intelegere a limbii engleze prin care incercau sa comunice africanii acelor locuri. Referindu-se la gura acestor rinoceri, bastinasii pronuntau “weit”, in loc de “wide”, cum ar fi fost corect, vrand sa spuna ca e mare, larg deschisa. Iar exploratorii britanici stabiliti in Africa de Sud au inteles, gresit, ca localnicii il numesc pe acest rinocer “white”, adica alb...

Tot in Africa traieste si rinocerul negru, care - spre deosebire de cel alb - nu paste, ci se hraneste din copaci si tufisuri, folosindu-si buza superioara (flexibila si iesita in afara) pentru a-si aduna hrana. De asemenea, rinocerul negru este mult mai agresiv decat cel alb: in loc sa fuga din fata primejdiei, prefera sa atace. Din nefericire, rinocerul negru (numit si rinocerul african) este unul dintre marile mamifere care va disparea in curand... Daca in 1960 existau aproximativ 100.000 de rinoceri africani, dupa 40 de ani de braconaj salbatic numarul lor a scazut la 2.000 si probabil ca specia ar fi disparut daca nu se organizau patrule speciale, inarmate, care sa ii alunge pe vanatorii fara scrupule. Nici numele rinocerului negru nu a fost atribuit, strict, datorita culorii pielii sale (care, oricum, este destul de inchisa), ci mai degraba pentru a se face diferenta fata de cel alb.

Denumirea stiintifica a rinocerului african este Diceros bicornis, o alaturare de sintagme, prima greceasca, a doua - latina, ambele insemnand acelasi lucru: cu doua coarne. Si rinocerul negru traieste tot in Africa tropicala si de sud, fiind insa un pic mai mic decat cel alb (nu depaseste 3,7 metri in lungime).

Vom merge acum in Asia, pentru a va prezenta rinocerii care traiesc pe acest continent. Sa incepem cu rinocerul indian, care are pielea cenusie si foarte groasa, atarnand in cute grele si acoperita din loc in loc cu mici excrescente. Seamana cu o adevarata armura, nu-i asa? Rinocerul indian este dotat cu un singur corn, destul de scurt si traieste in campiile mlastinoase din Nepal si nordul Indiei, unde se hraneste cu frunze, crengi si uneori fructe. Ca si rudele sale africane, rinocerul indian a devenit tinta braconierilor, dar este foarte sever protejat de garzi inarmate, in parcurile nationale din aceste state. De altfel, spre cinstea lor, autoritatile indiene si nepaleze au reusit sa isi protejeze foarte bine rinocerii. Astfel, numarul acestor animale nu numai ca nu a scazut, ba chiar a crescut in ultimii ani (de la mai putin de 200 - in anii 90, la peste 2.500 - in prezent). Denumirea stiintifica a rinocerului indian este Rhinocerus unicornis, adica - asa cum am mai tradus - cu un singur corn.

Sa mai spunem ca numele generic de rinocer provine din alaturarea cuvintelor grecesti “rhino” (care inseamna nas) si “ceros” (care se traduce prin corn). Da, el este: animalul care are un corn pe nas...

Tot in Asia traieste si rinocerul din Sumatra (o insula indoneziana din Oceanul Indian), acesta reprezentand rasa cea mai amenintata cu disparitia. In ultimii zece ani, numarul rinocerilor din Sumatra a scazut continuu, in prezent supravietuind doar maximum 300 de exemplare. Si nu sunt deloc semne ca dezastrul ar putea fi evitat... Asa va disparea - din pacate - singurul rinocer care nu este “chel”, corpul acestuia fiind acoperit cu fire de par lungi, tepoase si zbarlite.

Vom incheia prezentarea acestei specii de pahiderme cu rinocerul javanez (denumit asa dupa Java, o alta insula din arhipelagul indonezian). Este, de asemenea, o rasa foarte putin numeroasa, care totalizeaza numai 60 (saizeci!) de exemplare ce traiesc doar in Indonezia si Vietnam.

Pe langa faptul ca sunt vanati cu salbaticie, o alta cauza a descresterii continue a numarului de rinoceri este si raritatea nasterilor din familiile acestor animale: femela face un singur pui, care ramane alaturi de ea intre 3 si 5 ani, abia dupa aceasta perioada putand veni pe lume un alt micut. Desi poate manca iarba incepand cu a treia luna de viata, puiul de rinocer continua sa suga cel putin pana la un an, aceasta necesitate facandu-l dependent de mama sa.