Pe+o+insula+necunoscuta

Într-o dimineaţặ frumoasặ, când roua se aşeazặ pe verdeaţa copacilor şi pe iarbặ, picăturile mici de apă se strecoara printre frunze. Soarele apare de dupa orizontul nemãrginit si transformă picãturile de apă în diamante nepreţuite pentru natură. În acea dimineaţă urma să pornesc într-o excursie cu un vapor pe o insulă minunată. Era o călătorie deosebită pentru cặ excursii se faceau doar într-un an pe aceastặ insulặ. Vasul aluneca pe valurile mari, care dansau dansul îmbrặcat în aura misteriozitaţii. Soarele dispăru fară urmă în mare iar pe cer unde trebuia să apară luna misterioasă si stelele strălucitoare, nu mai apăreau. Întunericul punea stăpânire pe inteaga mare.Groaza şi teama îi cuprindea sufletul tuturor oamenilor de pe vas. Dar nu peste mult timp marea fusese tulburată de furia vântului, care venise călare pe nori innegriţi care adusese furtuna năprasnică. Oamenii erau incremeniţi de răscoala dintre valurile mări si vântul năprasnic. Nimeni nu ştia de nenorocirea care o să se întâmple. In această beznă nimeni nu văzuse că înaintea vasului se afla o stânca uriaşă. Vasul se apropia tot mai mult de stânca şi se izbi de ea. În câteva ore vasul urma sa se scufunde. Nimeni nu ştia unde ne aflam, eram în mişlocul necunoscutului. Ştiind că vasul se va scufunda trebuia să aşteptăm să se întâmple o minune. Se prevestea o noapte lungă în care toţi oamenii echipajului puteau să moară. Vasul încetul cu încetul dispăru în mare. Noi pluteam în mişlocul marii disperaţi, aşteptam aripile morţi să ne ducă în marele necunoscut. Eu adormisem pe braţele valurilor care se linişteau. Dimineaţa mă trezisem singură pe o insulă. Această insulă era pustie doar copacii inalţi şi îmbătrâniţi de timp anunţeau o pădure uriaşă. Eram singură pe o insulă necunoscută, groaza si frica îmi înlăţuiau sufletul. În sufletul meu rămase doar o fărâmă de speranţă, speranţa că ceilalţi oameni ai echipajului nu muriseră. Această fărâmă de speranţă îmi dădea putere să îmi continui viaţa pe această insulă misteroasă.//** **//Nucile de cocos şi bananele mă hraniseră timp de un an. Animale sălbatice nu erau pe aceasta insulă. Groaza şi frica continuiau să îmi îmlănţuie sufletul.//** **//Singurătatea mă îngrozea dar speranţa nu ma părasea.//****// Peste un an venise un vas, şi am fost salvată. Eram bucuroasă când aflasem că nimeni de pe vas nu muriseră. Toată viaţa mea nu voi uita această călatrie când doar speranţa îmi dădea putere să continui viaţa.//** **//Soltuzu Natalia//**
 * //Singură pe o insulă