Portofoliu+Despre+Amifibieni+-+Kormos+Diana

__Reptile si amfibieni__ Broastele si rudele lor apropiate, broastele raioase sunt amfibieni – un grup de vertebrate care isi petrec o parte din viata pe uscat si o parte in apa. Exista aproape 3500 de specii, majoritatea fiind Broaste. Din punct de vedere biologic, diferenta dintre broaste si broaste raioase este foarte mica. Broastele au pielea mai neteda, picioarele posterioare lungi pentru sarit si labe cu membrane bine dezvoltate pentru a le propulsa in timpul inotului. Broastele raioase au corpul mai rotunjit, uscat, adesea cu negi, picioare posterioare scurte, pentru tarat si topait. Membranele de pe labele posterioare ale broastelor raioase sunt slab dezvoltate deoarece petrec foarte putin timp in apa. Broastele si broastele raioase apartin grupului de amfibieni numite anure (amfibiani fara coada), care au aparut in urma cu aproximativ 150 de milioane de ani. Forma corpului Broastele au sange rece. Deoarece temperatura corpului este aceiasi cu a aerului din jurul lor, ele sunr reci si lipicioase la atingere. Capul lor este de obicei lat si turtit, si au gura foarte larga. Broastele au de obicei patru degete la labele anterioare si cinci degete la labele posterioare. Degetele sunt unite printr-o membrana de piele. La unele specii acvatice, degetele labelor posterioare se termina in gheare ascutite, folosite la sfasierea prazii. Majoritatea speciilor sunt nocturne.

Locomotia Picioarele posterioare lungi si musculoase ale broastelor le permit sa sara distante care depasesc de mai multe ori lungimea propriului corp. Cand o broasca se pregateste sa sara, isi ridica mult partea anterioara a corpului, apoi tasneste in aer. Broastele membranate isi petrec majoritatea, sau chiar tot timpul, in apa. Unele broaste traiesc in copaci si nu au membrane intre degete, dar au o ventuza mare in varful fiecarui deget. Partea inferioare a ventuzei este acoperita cu piele aspra, care permite broastei sa se catere pe suprafete neregulate, precum scoarta copacilor. Reproducerea Majoritatea broastelor isi depun ouale in apa. O singura femela depune o gramajoara care poate sa contina mai multe mii de oua. In mod normal ouale sunt mici- cu un diametru de cativa milimetri-si fiecare este invelit intr-un strat protector de gelatina. Unele specii de broaste au o metoda diferite de a-si ajuta puii sa supravietuiasca. Ele depun mult mai putine oua, dar iau multe masuri pentru a le proteja. Broasca arboricola fierar, de exemplu, isi sapa propriul sau ochi mic de apa langa marginea apei inainte de anotimpul ploios. Ea isi depune ouale acolo si mormolocii ies din nou in siguranta completa. Cand vin ploile, nivelul raului creste, inghite ociul de apa si mormolocii inoata in rau. Dezvoltarea mormolocilor Picioarele posterioare ale mormolocului incep sa se dezvolte chiar sub baza cozii. Cand acestea sunt destul de mari pentru a putea fi recunoscute, incep sa se formeze picioarele anterioare sub piele si cand sunt destul de mari ies prin ea-nu neaparat in acelasi timp. Este un lucru obisnuit ca mormolocul sa aiba doar trei picioare pentru o scurta perioada. Cand toate cele patru picioare sunt vizibile, capul mormolocului se transforma dintr-o minge rotunda intr-o forma asemanatoare cu a broastei. Forma gurii se schimba si ochii incep sa se umfle. Coada devine mai mica si este absorbita in corp pana cand ramane un ciot foarte mic.In aceasta faza, mica broscuta decide sa paraseasca apa. Exista specii de broaste care isi depun ouale pe usca, sub frunze sau pietre. Stadiul de mormoloc este omis complet si dupa cateva saptamaniiese o broasca micuta complet formata.

În junglă trăiesc sute de specii de reptile şi amfibieni. Ele trăiesc pe pământ, în copaci , în ape şi în apropierealor , chiar şi în interorul plantelor. Reptilele sunt animale cu solzi cum ar fi : crocodilii, şerpii şi şopîrlele , care vieţuiesc mai ales , pe pământ. Amfibienii ca broaştele şi broaştele râioase, pot trăi şi în apă şi pe uscat.

__Amfibieni__ Unele reptile traiesc mai mult decat orice alta specie de animale.Reptilele au o piele solzoasa si,de multe ori frumos colorata.Deoarece au sangele rece,reptilele nu se pot incalzi atunci cand este frig.De aceea ele cauta caldura soarelui.Aproape toate reptilele traiesc in tari calde.Daca este prea cald,ele se adapostesc la umbra sau in apa marilor.Unele reptile dau nastere la pui vii,dar cele mai multe depunoua cu coaja moale si flexibila.Spre deosebire da acestea,ouale de pasare au coaja tare.Reptilele care traiesc in tari friguroase hiberneaza in timpul iernii si se trezesc primavara. CAMELEONUL Cameleonul este o soparla care traieste in copaci si se poate agata de crengi. Ca sa prinda insecte,el isi proiecteaza in afara lumba lunga si lipicioasa.Culoarea cameleonului este de obicei verde sau maro,dar ea se schimba pentru a se potrivi cu mediul inconjurator.Acest camuflaj ajuta la inselarea dusmanilor.Un cameleon infuriat se deschide la culoare,iar cand este speriat culoarea lui paleste. O PIELE NOUA Soparlele si serpii isi schimba pielea pe masura ce cresc,cand vechea lor piele devine prea stramta ori prea zgariata si uzata,adica naparlesc.In timpul acestei naparliri,ei se ascund si se deplaseaza foarte putin.O substanta uleioasa se raspandeste intre veche piele,care devine uscata,moale si fara culoare,si noua piele de dedesubt.Soparlele se freaca de pietre sau de orice alta suprafata aspra si isi smulg pielea veche in fasii.Sarpele isi freaca de o suprafata aspra capul,pentru ca pielea veche sa se despice.A poi el iese din invelisul vechi,care ramane intr-o singura bucata. CROCODILII Cele mai lungi reptile sunt crocodilii si aligatorii.Ei populeaza raurile din tarile calde. Numai narile crocodilului se vad la suprafata apei atunci cand isi pandeste prada venita sa bea apa.Acest inotator puternic o apuca atunci in falcile sale enorme si o trage in fundul apei.

Broaste __Broasca rosie de padure__ Dimensiuni: ajunge pâna la 8 cm lungime. Mediu de viata: o întâlnim între 300 si 2200 m; este caracteristica faunei montane si cursului superior al râurilor; dintre broastele noastre este cea care urca la cea mai mare altitudine. Comportament: are un mod de viata jumatate terestru si jumatate acvatic. Pe sol, prefera pajistile umede sau frunzisul padurilor. Este un animal mai mult nocturn, numai exemplarele juvenile duc un mod de viata diurn. Hrana: este reprezentata de viermi, moluste, artropode. Reproducerea: perioada de împerechere este foarte timpurie, uneori începând din februarie si continua de obicei pâna în aprilie, iar la altitudini mari poate întârzia pâna în iunie. Ponta, sub forma de gramezi mari se ridica la suprafata baltilor. Larvele se transforma dupa 2-3 luni, unele putând ierna în acest stadiu. Dusmani: este vânata de serpi si pasari rapitoare si de asemenea de om. Statut: desi nu este ocrotita, specia este vulnerabila, necesitând protectie în special în perioada de reproducere când adultii se aduna în aceeasi balta de pe suprafete mari si sunt deseori macelariti de om, care le consuma picioarele posterioare. Brotacelul Dimensiuni: ambele sexe au ca 5 cm lungime. Mediu de viata: pretutindeni unde gaseste apa si arbori, tufisuri sau stuf, urcând pâna la 1000 m altitudine. Comportament: este singura broasca arboricola din Europa. Datorita coloritului de protectie nu se fereste când este descoperita si nu încearca sa fuga. Duce o viata crepuscular-nocturna, dar are si activitate diurna stând uneori pe frunze la soare si vânând insecte. Oracaie puternic în timpul noptii în perioada de reproducere. Hrana: diferite nevertebrate, predominând formele zburatoare. Continutul stomacal examinat a cuprins coleoptere, diptere, arahnide si acarieni. Reproducerea: locul de depunere al pontelor sunt apele mai adânci ale baltoacelor cu apa limpede si cu vegetatie. Aceasta este singura perioada din viata activa, când parasesc arborii si arbustii. Larvele sunt maslinii cu pete si reflexe aurii, înoata foarte bine si în toate directiile amintind de pesti, spre deosebire de larvele celorlalte broaste care stau mai mult pe fundul apei. Dimensiunile lor sunt de 34-44 mm si metamorfoza dureaza aproximativ 90 de zile. Dusmani: sunt reprezentati de pasari rapitoare si serpi. Este oarecum aparat de coloritul sau homocrom care îl face nevazut în frunzisul arborilor. Statut: specia este vulnerabila, fiind STRICT PROTEJATA; este sensibila la poluare si uscaciune. Necesita masuri locale de protectie. __Broasca raioasa verde__ Dimensiuni: ajunge pâna la 11 cm; masculul este mai mic decât femela. Mediu de viata: este o specie comuna în zonele colinare si de câmpie, dar poate fi întâlnita si în zonele de deal sau mai rar montane. Populatiile cele mai numeroase se gasesc pe nisipul dunelor marine, si în stepa. Comportament: este cea mai antropizata specie, fiind adesea observata lânga locuinta omului. A învatat sa vâneze nevertebrate care cad ametite de lumina becurilor exterioare. Suporta mult mai bine seceta decât broasca râioasa bruna si chiar (lucru exceptional pentru amfibieni) apa salmastra. Ziua sta ascunsa în galerii de rozatoare sau sapate de ea, ori în crapaturile zidurilor, iesind dupa apusul soarelui pentru a se hrani. Hrana: este reprezentata în special de insecte si miriapode, fiind o specie folositoare. Reproducerea: în aprilie intra în apa pentru reproducere, în balti, lacuri dulci sau salmastre, cu o salinitate destul de ridicata. Larvele se transforma în aproximativ 2 luni. Dusmani: nu are dusmani din cauza toxicitatii tegumentului. Statut: este nepericlitata, fiind frecvent asociata cu asezarile umane. ESTE STRICT PROTEJATA. Nu are nimic de-a face cu râia care este produsa de un acarian (Sarcoptes scabiei). __Broasca raioasa bruna__ Dimensiuni: masculul ajunge pâna la 8 cm, femela pâna la 13. Mediu de viata: în regiuni umede de la 300 m în sus fara a depasi 1800 m altitudine. Poate fi întâlnita în livezi, paduri, culturi si în jurul asezarilor umane, în crapaturile zidurilor si în pivnite. Comportament: în mod normal merge; sare doar când este în pericol. Uneori, pentru a se apara, se umfla si se ridica pe cele patru membre, devenind amenintatoare. Ziua sta ascunsa în galerii sapate cu labele posterioare, care au un tubercul metatarsal mare adaptat sapatului. Vâneaza noaptea. Hrana: consta în melci, râme, diverse artropode dar si multe coleoptere distrugând multi daunatori ai culturilor agricole, îndeosebi coropisnite, fiind astfel folositoare. Reproducerea: ponta este depusa prin martie-aprilie în balti, canale, santuri, si are aspectul unor siraguri lungi de 3-5 m rasucite pe plantele acvatice cu oua mici si negre dispuse pe 2 rânduri. Dusmani: datorita tegumentului veninos are mai putini dusmani. Printre acestia se numara o specie de muste (Lucilia bufonivora) care îi paraziteaza cavitatile nazale, periclitându-i astfel viata. Statut: este vulnerabila, în special în zonele de ses. Datorita migratiilor în masa în perioada de reproducere si a modului greoi de deplasare, unele populatii pot fi decimate de catre traficul auto. Nu are nimic de-a face cu râia care este produsa de un acarian (Sarcoptes scabiei). __Broastele veninoase__ viu colorate din America tropicala sunt considerate neobisnuite in randul amfibienilor: secreta o otrava din glandele aflate in piele. Aceasta otrava este destul de puternica pentru a provoca o moarte rapida – chiar si a omului.

Familia broastelor veninoae are peste 100 de specii impartite in trei genuri. Doar specile a doua grupuri au culoari stralucitoare. –Dendrobates si Phyllobates. Membrii celuilalt gen Colostethus, au de obicei o culoare maro stearsa si au partea inferioara pestrita.

Marimea broastelor veninoase variaza de la dimensiuni foarte mici de 15mm pana la o marime medie de 50mm.Multe au o placa mare ca o unghie la varful fiecarui deget al membrelor. Aceste broaste sunt printer cel mai viu colorate animale si petele lor avertizeaza celelalte vietati ca sunt foarte toxice.Coloritul lor acopera intreg spectrul si include fasii roz, galbene, portocalii sau chiar rosii dispuse pe un negru puternic si stralucitorsau maro cu pete de albastru metallic. O specie are coloarea albastru metalizat cu pete albe si negre. Alta are un model compliat de alb si negru pe membrele sale si pe flancuri, iar capul sau este de un rosu aprins.

__Broastele veninoase__ se gasesc in padurile tropicale, ele traind in principal printer frunzele cazute la solul padurii, adesea aflanduse in apropierea unor paraie .Majoritatea sunt bune cataratoare si mai multe specii inclusiv Dendrobates arboreus, traiesc in copaci. Broastele acestei specii traiesc la o inaltime de pana la 20m de la sol intr-una dintre multele plante parazite ale familiei ananasului, unde se hranesc cu insecte. Broastele veninoase sunt active ziua si datorita coloratiei lor puternice care le protejaza de pradatori, multe dintre ele se comporta destul de curajos. Sar in frunzisul cazut, ferindu-se in mica masura sau chiar deloc de alte animale. Adesea sunt chiar agresive :masculii pot sa apere un teritoriu luptand cu salbaticie cu intrusii. In perioada de imperechere masculii broastelor de parau din Trinidad si Venezuela se lupta cu masculii rivali, devenind negre ca taciunele in timpul confruntarii. Cel invins isi schimba culoarea in maro la scurt timp dupa ce a fost infrant.

Broastele veninoase mature sunt carnivore, ele prinzand insecte mici cu varful limbiilor scurte si lipicioase. Prada lor preferata sunt furnicile si termiteledar comsuma si muste mici lacuste si greieri. Speciile mai mari ale acestor broaste pot chiar sa atace mici nevertebrate vulnerabile care le ies in cale.

Comportamentul social interesant al broastei veninoase, considerat cel mai complex dintre comportamentul amfibienilor, este remarcat mai ales in privinta obiceiurilor sale de reproducere. Majoritatea broastelor si broastelor raioase intreprind un minim de curtare, dar masculii si femelele unor specii de broaste raioase mici au fost observate “jucandu-se” impreuna, sarind in toate partile si una spre cealalta. Apoi are loc ceea ce se numeste “amplex cefalic”; masculul isi impinge palmele de barbia sau gatul femelei pentru a o incuraja sa depuna oua. In mod obisnuit masculul apasa corpul femelei.

De asemenea este neobisnuit faptul ca broastele veninoase nu depun mii de oua, ca celelalte broaste ci in jur de sase, adesea chiar unu sau doua. De aceea ale trebuie sa faca eforturi mari pentru a se asigura ca din oua vor iesi pui viabili.

Toate speciile, chiar si cele arboricole isi depun ouale la nivelul solului- pe sau sub o frunza sau pe o suprafata de pamant pe care au curatat-o inainte cu grija. Masculul fecundeaz ouale si apoi unul dintr parinti (de obicei masculul, dar la unele specii femela) ii incurajeaza sa se catere pe spatele adultului unde ramin atasati printr-o secretie mucilaginoasa care ii va elibera cand vor fii scufundati in apa.

De obicei broasca isi transporta puii la o sursa de de apa- adesea un mic parau din padure, iar speciile arboricole la micile ochiuri de apa dintre frunzele arborelui gazda sau in axilele frunzelor altor plante.Acolo se depun mormolocii, fiind in siguranta de pradatori dar neavand nimic de mancare. La multe specii femela depune apoi un singur ou nefecundat in apa pentru a le oferii o sursa de hrana. Ea poate sa se intoarca de multe ori pentru a repeta acest gest- adesea fiind nevoita sa se catere la o inaltime de 15m sau mai mult pentru a face acest gest. La majoritatea speciilor pe masura ce mormolocii se transforma in broscute ei dobandesc treptat coloratia de adult. Specia neagra cu galben, Dendrobates leucomelas este tipic: broastele tinere sunt in cea mai mare parte negre cu o fasie lata galbena in jurul mijlocului; pe masura ce se maturizeaza petele devin tot mai complicate, tot mai multe pete negre interferand cu galbenul care se extinde.

__Broastele testoase__

__Broastele testoase__ reprezinta un grup de reptile pe cale de disparitie, numite chelonieni, si care se caracterizeaza prin carcasa lor osoasa sau, in unele cazuri, din piele.

Ca toate reptilele, chelonienii sunt animale cu sange rece si de aceea sunt limitate la regiunile mai calde ale lumi. Fosilele gasite ne arata ca primii chelonieni au aparut pe Pamant cu aproximativ 180 de milioane de ani in urma. Ei existau cand au aparut pentru prima data dinozaurii si mai existau inca si dupa ce “rudele” mai mari disparusera. 46739zoc27ycy7x

Exista chelonieni care traiesc pe uscat, chelonieni care traiesc in mari si oceane si chelnoieni care traiesc in si in jurul apelor dulci. In total exista aproximativ 240 de specii in viata cunoscute azi. Dintre acestea 41 de uscat, 7 de apa sarata si 192 de apa dulce.

Trasatura cea mai caracteristica a acestui grup de reptile este carcasa lor, care la cele mai multe specii este facuta din os,desi broastele testoase cu cuirasa moale acest os este in cea mai mare parte inlocuit de piele.

Carcasa este impartita in doua jumatati: jumatatea superioara, carapacea, si jumatatea inferioara, numita plastron. Capul si picoarele anterioare ies in afara printr-o deschizatura din capatul anterior. Chelonienii fiind reptile au o pielea solzoasa si cuirasa lor osoasa este acoperita cu placi mari care-i dau infatisare simetrica. Aceste placi cresc din marginile lor, formand creste dreptunghiulare (care nu pot fi folosite pentru determinarea varstei animalului), si sunt deosebit de evidente la broastele testoase de uscat.

Membrele chelonienilor au evoluat pentru scopul pe care il servesc. Broastele testoase de uscat au membre groase, ca niste piloni, cu ghiare rotunjite, pentru a sustine si a purta animalul la o anumita distanta deasupra solului. Broastele testoase de apa dulce au degetele membranate pentru inot si gheare ascutite pentru sfartecarea hranei. Broastele testoase de apa sarata au membrele modificate formand adevarate vasle pentru viata in mare. Numai femela se aventureaza pe uscat in fiecare an pentru a-si depune ouale. Masculul nu ieste niciodata la mal. oc739z6427yccy

Capul celor mai multe specii de chelonieni se poate retrage in carapacea sigura, dar unele specii, ca broasca testoasa chineza, cu capul mare, au capul deosebit de mare, aproape cat jumatatea carcasei. La aceste specii si capul este blindat, ca o protectie impotriva pradatorilor. Nici o specie de broasca testoasa nu are dinti; in schimb, ele au un “cioc” osos acoperit cu un strat cornos, destul de ascutit pentru a taia cele mai dure materiale vegetale sau carnea animaelor.

Desi multi chelonieni au o vedere buna, cel putin pe distante mici, ei se bazeaza pe simtul mirosului pentru a detecta cea mai mare parte a hranei lor. Narile speciilor acvatice sunt dispuse chiar in varful capului animalului. Acest fapt le permite sa respire cand sunt aproape complet cufundate in apa si ascunse vederii.

Desi in principiu toti au forme similare, chelonienii variza foarte mult ca marime. Unul dintre cei mai mici este broasca testoasa nord americana de mlastina, avand lungimea carapacei de mai putin de 12 cm. La cealalta extrema se afla broasca testoasa aligator, cu o lungime de 70 de cm si o greutate de 90 de kg, broasca testoasa gigant, cu o lungime de 1,4 m si cu o greutate de 250 de kg si broasca testoasa sau lutul cu impresionanta lungime de 1,8 m si o greutate de 680 de kg. Desi acesta este cel mai mare chelonian din lume in prezent, exista fosile care arata ca au existat specii cu mult mai mari cu multe milioane de ani in urma.

Unii dintre chelonieni cu infatisarea cea mai ciudata sunt broastele testoase cu carcasa moale din America de Nord, Africa si Asia. Ele au o forma aproape rotunda si labe membranate, bine dezvoltate, prevazute cu gheare puternice. Isi petrec aproape tot timpul in apa, desi trebuie sa iasa la mal pentru a-si depune ouale. Au capete ascutite si boturi lungi, tubulare, cu narile dispuse in varf, astfel incat sa poata ramane cufundate in timp ce respira. Broasca testoasa cu carcasa moale nu este acoperita cu placi. Ea are carcasa osoasa, dar mica, si acoperita cu o piele dura care protejeaza animalul de majoritatea pradatorilor acvatici.

__Broastele testoase__ marine mature sunt in principal ierbivori si se hranesc cu planata numita sarmulita si alte plante maritime precum algele. Unele mananca materia animala – le plac deosebit de mult meduzele. Pui sunt mai mult carnivori si se hranesc cu crustacee, moluste si chiar pesti.

__Broastele testoase__ de apa dulce raman carnivore pe toata durata vietii lor. Ele mananca aproape tot ce pot prinde – insecte acvatice, moluste, crustacee, viermi, pesti, broaste, mormoloci si chiar serpi si puii pasarilor de balta. De asemenea, le plac foarte mult mortaciunile si pot depista repede mirosul unui animal mort sau in descompunere aflat in apa.

__Broastele testoase__ de uscat mananca aproape orice forma de materie vegetala, de la tulpini uscate de iarba si cactusi, la plante verzi, flori si fructe. Unor specii par sa le placa in mod deosebit florile galbene.

Chelonienii prezinta foarte putine aspecte de comportament nuptial. Masculul are de obicei coada mai lunga decat femela si trebuie s-o introduca pe sub partea ventrala a carcasei acesteia pentru a-si transfera sperma in corpul ei. Masculii de broasca testoasa marina au o singura gheara mare in capatul fiecarie dintre cele doua labe anterioare pe care o folosesc pentru a-si apuca carcasa perechii lor.

Masculul de broasca testoasa de uscat, cand intalneste o femela, o urmareste cu indarjire, izbidnu-si partea ventrala a carcasei de partea dorsala a carcasei femelei, producand bufnituri care se pot auzi de la distante considerabile. La unele broaste testoase de apa dulce, precum broasca testoasa cu urechi rosii, masculul are ghiare foarte lungi la labele anterioare pe care le foloseste pentru a gadila capul si picioarele anterioare ale potentialei sale perechi ca un preludiu la imperechere.

Toti chelonienii depun oua. In functie de specie si de marime, pot fi depuse intre doua si o suta de oua deodata. Ouale reptilelor seamana cu ouale pasarilor prin faptul ca sunt acoperite cu o coaja dura, calcaroasa, dar spre deosebire de ale pasarilor, ouale chelonienilor nu trebuie sa fie rostogolite sau miscate dupa ce sunt depuse, deoarece aceasta ar vatama membranele delicate din interior.

In mod normal ouale sunt depuse intr-o groapa sapata de femela si apoi acoperita cu grija, si netezite pentru a ascunde orice urma. Apoi femela isi lasa ouale sa fie clocite de caldura soarelui si nu va mai avea nimic de a face cu ouale sau cu puii ei.

__Broastele testoase__ de apa dulce isi depun de obicei ouale pe malul raului sau lacului la o distanta destul de mica de apa, pentru ca puii sa nu trebuiasca sa parcurga un drum lung, dar si destul de mare, pentru a evita riscul inundarii. Broastele testoase de uscat isi depun adesea ouale intr-un loc insorit, unde drenajul previne riscul umplerii cu apa. La unele specii, ecloziunea puilor este sincronizata cu sosirea ploilor, astfel incat puilor sa le fie mai usor sa-si croiasca drum prin cuib. __Broastele testoase__ de mare ies la mal pentru a-si depune ouale pe plajele de nisip. Femela de broasca testoasa se intoarce la aceeasi plaja on fiecare an (sau uneori in fiecare al doilea an), adesea in acelasi loc unde ea insasi a iesit dintr-un ou cu vreo 20 sau 30 de ani inainte. Broastele testoase de apa sarata pot sa parcurga 1000 km sau mai mult pentru a ajunge la aceasta plaja. Ele se orienteaza probabil dupa stele in timpul noptii, si cu siguranta recunosc mirosul plajei de la o distanta de multe sute de km. Femela sapa o groapa cu pereti netezi, aproximativ de marimea unei galeti, si apoi depune ouale, fiecare cam de marimea unei mingi de ping-pong.

Dupa ecloziune, puiul de chelonian arata putin mototolit, dar curand devine o replica perfecta in miniatura a parintilor sai, desi adestea este mai viu colorat. La inceput, el are o teapa mica, numita dinte de ou, pe varful botului, pe care o foloseste pentru a sparge coaja dura a oului. Aceasta ii va cadea dupa cateva saptamani.

Exista unele dovezi care sugereaza faptul ca broasca testoasa gigant birmaneza isi protejeaza cuibul ramanand in apropierea sa in timp ce sunt clocite ouale. Se spune ca ar incerca chiar sa alunge pradatorii care cauta sa-I fure ouale. In Africa, broastele testoase de Nil cu carcasa moale ies pe malurile de nisip ale fluviului pentr a-si depunde ouale. Ele se tarasc cu grija pe langa crocodili, sapa un cuib, isi depun ouale, le acopera si apoi se intorc in fluviu.

Chelonienii cresc de obicei repede la inceput si apoi viteza de crestere scade cu varsta. In conditii naturale, broastele testoase de uscat pot sa creasca de la 3 cm la 12 cm in primul an al vietii, la fel si broastele testoase de apa dulce. Broastele testoase marine, care la inceputul vietii au o lungime de 10-12 cm, pot sa atinga adesea 20-30 cm dupa 12 luni. Aceste cifre pot fi mult mai mari in conditii de captivitate unde hrana este disponibila in cantitati nelimitate.

Ajunse la maturitate, broastele testoase de uscat si de apa dulce incep sa-si piarda crestele de pe placile carapacei. Chelonienii cei mai batrani au carcasele cele mai netede. __Broastele testoase__ nu hiberneaza niciodata; ele sunt limitate la oceanele mai calde unde apa niciodata nu devine prea rece. Uneori apele aduc cate o broasca testoasa pe malurile Europei de nord, unde, daca nu este salvata la timp, poate sa moara de frig.

__Broastele testoase__ de uscat si de apa dulce care traiesc in regiuni temperate mai reco hiberneaza mai multe luni in fiecare an. Broastele testoase de uscat se ingroapa, de obicei, in pamant pana la o adnacime de 30-60 cm. Acolo unde iernile nu sunt prea reci, ele pot sa se ingroape numai in frunze la baza unei tufe si pot chiar sa-si paraseasca adapostul in zilele insorite.

__Broastele testoase__ de apa dulce pot sa se ingroape in pamant pe malul unui rau sau al unui lac sau chiar sa hiberneze in noroiul de pe fundul apei. Ele pot sa supravietuiasca aici pentru ca temperaturile scazute le incetinesc bataile inimii si fluxul sangelui si astfel nu au nevoie sa inspire oxigen pentru a supravietui. Oxigenul de care au nevoie pentru a supravietui il pot absorbi prin piele, in special in jurul regiunii cloacale.

__Multe broaste testoase__ care traiesc in deserturi pot sa estiveze (sa doarma pe timpul verii) in timpul lunilor celor mai fierbinti cand temperaturile urca foarte mult si hrana si apa se gasesc in cantitai foarte mici. Broasca testoasa nord americana de desert poate sa ramana in adapostul sau timp de mai multe saptamani, sau chiar luni, in perioada cea mai fierbinte a verii, iulie si august.

Majoritatea chelonienilor se bazeaza pe blindajul lor pentru a se apara de pradatori. Chelonienii maturi par sa aiba putini dusmani (afara de oameni, care ii vaneaza pentru hrana). Ouale de chelonieni sunt consumate de o mare varietate de animale, de la soparle la manguste, alte mamifere si pasari. O data ce s-a dezgropat un cuib, ouale care nu sunt mancate se vor prapadi repede. Puii de broaste testoase marine sunt mancati de mai multe specii de animale in timp ce coboara spre mare din cuiburile lor. Pasarile de mare, ciorile, pisicile, cainii, alte mamifere, soprle mari si bravii mananca toti pui de testoase. Choar si dupa ce ajung in apa, multi vor fi mancati de pesti.

Puii de broaste testoase de uscat si de apa dulce sunt consumati si ei de pasari si mamifere. In deserturile Americii de Nord, corbii mananca un numar imens de pui de broase testoase de desert.

Unei broaste testoase marine mature un rechin poate sa-i smulga o laba, si o broasca testoasa de apa dulce poate fi inghitita de un aligator. Vulturii-pescari mananca uneori broaste testoase de apa dulce, la fel si ursuletii spalatori si vidrele.